ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" січня 2020 р.           Справа№ 910/7807/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кропивної Л.В.
суддів:            Руденко  М.А. 
          Смірнової Л.Г. 
 
секретар судового засідання Ярмоленко С.М.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання, 
розглянувши апеляційну скаргу акціонерного товариства "Оператор  газорозподільної системи "Криворіжгаз"
на рішення господарського суду міста Києва від 24.09.2019 р. (повний текст складено 08.10.2019 р.)
у справі № 910/7807/19 (суддя - Сівакова В.В.)
за позовом акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз"
до акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія  "Нафтогаз України"
про визнання недійсним одностороннього правочину,-
В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:
Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви відповідача № 39-3369/1.17-19 від 16.04.2019 р. про зарахуванням зустрічних однорідних вимог. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що заява 39-3369/1.17-19 від 16.04.2019 р. про зарахування зустрічних однорідних вимог вчинена з порушенням положень   статті 601 Цивільного кодексу України, не відповідає вимогам зазначеної статті, а тому підлягає визнанню недійсною в судовому порядку.
Рішенням господарського суду міста Києва від 24.09.2019 р. у справі № 910/7807/19 у позові відмовлено.
Приймаючи судове рішення місцевий господарський суд виходив з відсутності    фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання правочинів (господарських договорів) недійсними на момент вчинення (укладення) заяви про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог № 39-3369/1.17-19 від 16.04.2019 р.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказував, що судом першої інстанції не було враховано наявності спору між сторонами щодо наявності та  розміру заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 р. (справа № 904/6892/17); не взято до уваги тієї обставини, що позивач повідомив про відмову у прийнятті заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог та проведенні зарахування; сплив строку позовної давності до зобов`язання з оплати позивачем боргу за поставлений відповідачем природний газ згідно договору № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 р.; судом першої інстанції не було досліджено виконання/невиконання зобов`язань за договором  купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 р., додатки до нього та первинну документацію; проігноровано обставини, встановлені постановою Верховного Суду від 09.07.2019 р. по справі № 904/6892/17. Як на підставу спірності вимог,   які зараховані відповідачем, скаржник посилався на подання заяви про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2019 р. у справі № 904/6892/17 (виданий на виконання додаткової постанови Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2019 р. у справі № 904/6892/17) таким, що не підлягає виконанню. 
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2019 р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Руденко М.А., Смірнова Л.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 р. відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 19.12.2019 р.  
04.12.2019 р. до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 р. оголошено перерву до 13.01.2020 р.
У судовому засіданні 13.01.2020 р. представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, вказував на наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення та задоволення позовних вимог. Відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" направило на адресу публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз", яке змінило найменування на акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз", заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог № 39-3369/1.17-19 від 16.04.2019 р. на суму  480   000,00 грн.  
Вказана заява обґрунтована тим, що станом на 15.04.2019 р. акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" має грошове зобов`язання перед публічним акціонерним товариством "Криворіжгаз" згідно з додатковою постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2019 р. у справі № 904/6892/17 зі сплати судового збору на суму 480 000,00 грн. Водночас публічне акціонерне товариство "Криворіжгаз" має грошове зобов`язання перед акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за отриманий природний газ за договором купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 р. на суму 107   545 398,93 грн.
Зважаючи на викладене та керуючись ст. 601 Цивільного кодексу України відповідач заявив про повне припинення зобов`язань перед позивачем згідно з додатковою постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2019 р. у справі № 904/6892/17 зі сплати судового збору на суму 480 000,00 грн., шляхом часткового зарахування зустрічних зобов`язань публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" перед акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з оплати заборгованості за природний газ за договором купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 р. на суму 480 000,00 грн. 
Позивач у справі повідомив відповідача листом № 50101.2-Сл-10360-0419 від 26.04.2019 р., що заява про зарахування зустрічних однорідних вимог є нікчемним правочином і не припиняє зобов`язань, оскільки визначені статтями 203 Господарського кодексу України та 601 Цивільного кодексу України умови для зарахування зустрічних однорідних вимог - відсутні.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 р. у справі № 904/5511/16 відмовлено в задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення з публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" 110   225 584,11 грн. боргу за отриманий природний газ за період з січня 2013 року по грудень 2015 року за договором купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 р., 17   586 200,58 грн. пені, 4   521 167,38 інфляційних втрат та 1   379 878,18 грн 3 % річних, з підстав відсутності з боку відповідача прострочення виконання зобов`язання через ненастання строку виконання відповідачем зобов`язання за договором, оскільки суд керувався умовами договору в редакції, що була чинна на час вирішення спору у справі № 904/5511/16 згідно з висновками, викладеними у постанові Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 р. у справі № 910/497/16, якою внесено зміни до п. 6.1 договору в частині умов щодо строку виконання зобов`язання (не пізніше 20.01.2018 р.).
Постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2016 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 р. по справі № 910/497/16 скасовано,  наслідком чого стало повернення чинності первинної редакції договору в частині умов щодо строку виконання зобов`язання - не пізніше 20.01.2016 р.
Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2019 р. у справі № 904/5511/16, яка залишена без змін постановами Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2019 р. та Верховного Суду від 21.05.2019 р., відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 р. у справі № 904/5511/16; заяву публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" повернуто без розгляду.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 р. у справі № 904/6892/17 в частині стягнення з публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" основної суми боргу в сумі 109   228 155,83 грн., 17   586 200,58 грн. пені, 1   379 878,18 грн. 3 % річних, 4   521 167,38 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з 21.01.2016 р. по 21.06.2016 р., провадження у справі припинено; в частині стягнення пені в сумі 4   005 124,18 грн., 2   514 829,17 грн. 3 % річних та 9   067 915,01 грн. інфляційний втрат, нарахованих за період з 22.06.2016 р. по 31.05.2017 р., - відмовлено.
Рішення суду мотивоване ухваленням господарським судом Дніпропетровської області 20.09.2016 р. у справі № 904/5511/16 рішення між тими ж сторонами про той же предмет спору з тих же підстав про відмову в задоволенні позову щодо вимог, які є тотожними в частині   вимог у цій справі щодо стягнення заборгованості за поставлений з січня 2013 року по грудень 2015 року природний   газ за договором купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 р., сум пені, 3% річних та інфляційних   втрат, нарахованих з 21.01.2016 р. по 21.06.2016 р. 
Враховуючи встановлений судами факт припинення провадження у цій справі щодо вимоги, яка є тотожною вимозі у справі №   904/5511/16 про стягнення з відповідача основної суми боргу за договором, Верховний Суд в постанові № 904/6892/17 від 09.07.2019 р., зокрема, дійшов висновку про втрату публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"    права на судовий захист та на задоволення цієї вимоги в судовому порядку. Суд касаційної інстанції також відзначив, що втрата права на судовий захист стосовно вимоги (між тими ж сторонами, з тих же підстав), щодо якої вже ухвалене судове рішення по суті спору, не свідчить про припинення матеріального права щодо цієї вимоги та про припинення зобов`язання, яке кореспондує цьому праву, у матеріальному сенсі.     
Втрата публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"   права на задоволення в судовому порядку своєї вимоги щодо стягнення з публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" суми основного зобов`язання за договором,   як у цій справі, так і у справі №   904/5511/16, не припиняє цього зобов`язання у розумінні статей 598 та 599 Цивільного кодексу України, що і підтвердив Верховний Суд у в постанові № 904/6892/17 від 09.07.2019 р.
Незважаючи на те, що ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"   відмовлено у справі № 904/5511/16 у примусовому    стягненні основного зобов`язання за договором з підстав невстановлення судом обставин прострочення виконання зобов`язання ПАТ "Криворіжгаз", такі грошової зобов`язання не є припиненими. 
У справі № 904/6892/17 між тими ж сторонами припинено провадження в частині тотожних вимог, однак і таке припинення провадження не є перешкодою для дослідження та встановлення судами у цій справі обставин існування/відсутності цього зобов`язання відповідача за договором (у зв`язку з простроченням його виконання) з урахуванням висновків постанови Вищого господарського суду №   910/497/16 від 02.11.2016 р. (щодо редакції договору в частині умов щодо строку виконання відповідачем зобов`язання за договором).
Постановою Верховного Суду № 904/6892/17 від 09.07.2019 р. постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.03.2019 р. та рішення господарського суду Дніпропетровської області   від 22.08.2017  р. у справі №   904/6892/17 скасовано в частині стягнення пені в сумі 4   005 124,18 грн., 3 % річних - 2   514 829,17 грн. та інфляційних втрат - 9   067 915,01 грн. за період з 22.06.2016 р. по 31.05.2017 р.; справу у цій частині вимог направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.          
Отже, за твердженням відповідача зобов`язання позивача сплатити йому кошти в сумі 107   545 398,93 грн., які виникли на підставі договору купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 р., не припинилися.
Додатковою постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2019 р. у справі № 904/6892/17 клопотання публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" про ухвалення додаткового рішення до постанови Центрального апеляційного господарського суду від 20.03.2019 р. за результатами розгляду апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 р. у справі № 904/6892/17 задоволено і стягнуто з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" 480   000,00 грн. судового збору за подання касаційної скарги на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 р. у справі № 904/6892/17.
15.04.2019 р. на виконання вказаної додаткової постанови господарським судом Дніпропетровської області видано наказ, який дійсний для пред`явлення до 10.04.2022 р.
Тож, в свою чергу заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 480 000,00 грн. складається із суми судового збору, яка стягнута з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" додатковою постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2019 р. у справі № 904/6892/17. 
Предметом позову у цій справі є визнання недійсним зарахування зустрічних однорідних вимог - заяви № 39-3369/1.17-19 від 16.04.2019 р. на  суму 480   000,00 грн.
Згідно з частиною 1   статті 203 Цивільного кодексу України   зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до частин 1, 3   статті 215 Цивільного кодексу України   підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6   статті 203 цього Кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
За правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги це - одностороння угода, яка оформляється заявою однієї із сторін, згідно вимог   ст. 601 Цивільного кодексу України, однак якщо ця угода суперечить вимогам чинного законодавства, то сторона має право звернутись за захистом своїх охоронюваних законом прав з позовом до суду про визнання її недійсною, з урахування ч. 1, п. 2 ч. 2   ст. 16 Цивільного кодексу України   та   ст. 20 Господарського кодексу України.
Згідно із   ст. 11 Цивільного кодексу України   цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до   ст. 202 Цивільного кодексу України   правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однією сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.
Статтями   202,   203 Господарського кодексу України   визначено, що зобов`язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення   Цивільного кодексу України   з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Отже, заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином.
Відповідно до частин 1 та 2   статті 598 Цивільного кодексу України   зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, установлених договором або законом.
Згідно зі   статтею 601 Цивільного кодексу України   зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї зі сторін.
Недопустимість зарахування зустрічних вимог визначено   статтею 602 Цивільного кодексу України, відповідно до положень якої не допускається зарахування зустрічних вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.
Виходячи із зазначеного, вимоги, які   підлягають   зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо).
Аналогічна правова позиція викладена   Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.10.2018 р. у справі № 914/3217/16.
При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що зобов`язання, як правило, носить ясний та безспірний характер, оскільки зазвичай підтверджується первинними документами, підписаними обома сторонами.
Наявність заперечень однієї сторони не є перешкодою для проведення зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони. 
Тому відмова позивача у прийнятті заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог та проведенні зарахування, про що йдеться у апеляційній скарзі, для зарахування не має юридичного значення.     
Однак припинення зобов`язання зарахуванням можливе не тільки за умов однорідності та зустрічності вимог сторін, строк виконання яких настав, але й за обов`язкової їх безспірності. Адже, за відсутності безспірності вимог спір по боргу за договором повинен бути вирішений в порядку позовного провадження, а до цього спірна сума не може бути прийнята судом як зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки вказане зарахування не підтверджується належними до допустимими доказами.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 р. у справі № 911/1382/17, від 28.10.2018 р. у справі № 910/18256/17.
Таким чином, грошове зобов`язання відповідача перед позивачем по сплаті судового збору і грошове зобов`язання позивача перед відповідачем за договором постачання природного газу мали здатність до зарахування на суму  480   000,00 грн., адже були зустрічними та однорідними.
Посилання позивача на те, що строк виконання зобов`язання за договором купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 р. не настав, не мають значення з огляду на положення 601 Цивільного кодексу України, до того ж згідно з чинною редакцією пункту 6.1 договору купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 р., розрахунок за використаний газ має бути здійснений не пізніше 20.01.2016 р.
Статтями 598 та 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги про нездатність до зарахування суми грошового зобов`язання через наявність спору між сторонами, колегія суддів виходить з того, що апелянт не надав доказів про те, що відповідач   пред`явив до позивача позов про стягнення суми боргу, які включають і  зараховані відповідачем 480   000,00 грн. 
Слід також зазначити, що обставини укладення та виконання договору купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 р. досліджувались судами у вищенаведених справах та в силу ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України не потребують повторного доказування. Окрім того, судами не було встановлено спливу строку позовної давності щодо вимог про стягнення основного боргу. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що додаткова постанова Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2019 р. у справі № 904/6892/17 у судовому порядку не оскаржувалась, а заява позивача про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2019 р. у справі № 904/6892/17, який виданий на виконання цієї додаткової постанови на час вирішення даного спору, не розглянута. 
З огляду на викладене, наявність на момент вчинення правочину передбачених   статтею 602 Цивільного кодексу України   умов, за яких зарахування зустрічних вимог не допускається, не було встановлено, а заперечення однієї сторони не є перешкодою для проведення зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони.
Ураховуючи викладене, аргументи скаржника про те, що заява про зарахування зустрічних однорідних вимог не відповідає вимогам   статті 601 Цивільного кодексу України   є необґрунтованими, а отже правові підстави для визнання недійсним одностороннього правочину (заяви № 39-3369/1.17-19 від 16.04.2019 р.) та задоволення позовних вимог - відсутні. 
Відповідно до ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд погоджується із висновками господарського суду міста Києва, отже підстав для  скасування або зміни рішення від 24.09.2019 р. у справі № 910/7807/19 не вбачається.
Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Оператор  газорозподільної системи "Криворіжгаз" на рішення господарського суду міста Києва від 24.09.2019 р. у справі № 910/7807/19 залишити без задоволення.
Рішення господарського суду міста Києва від 24.09.2019 р. у справі № 910/7807/19 залишити без змін.
Матеріали справи № 910/7807/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені   Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено 24.01.2020 р. 

Головуючий суддя                                                            Л.В. Кропивна 

Судді                                                                                М.А.  Руденко

                                                                                Л.Г. Смірнова