П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
26 лютого 2020  року                                                                     м. Київ
                                                                                              Справа № 761/41606/19
            
Резолютивна частина постанови оголошена 26 лютого 2020 року
Повний текст постанови складено 28 лютого 2020 року
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
                                   суддя-доповідач   Стрижеуса А.М., 
                                   суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                                   секретаря: Горак Ю.М.
 
учасники справи:     позивач          ОСОБА_1 
                        відповідач     Товариство з обмеженою відповідальністю                               «Компанія з     управління активами «Будівельні                       проекти»,                       
            третя особа    Акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,                                       правонаступником якого є Акціонерне товариство                  «Альфа-Банк»
                        
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк», яке є правонаступником Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року, постановлену складі судді Піхур О.В., у справі за  позовом  ОСОБА_1   до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Будівельні проекти», третя особа: Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про витребування майна з чужого незаконного володіння, - 
В С Т А Н О В И В:
 
Справа №761/41606/19	 	
№ апеляційного провадження:22-ц-824/3912/2020	 	
Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В. 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.      	
У жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Компанія з управління активами «Будівельні проекти», третя особа: АТ «Укрсоцбанк» про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Одночасно ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 . 
Заяву обґрунтовував тим, що невжиття заходів забезпечення може призвести до відчуження майна третім особам та зробити неможливим  виконання рішення суду, такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами та виключить можливість відчуження майна до вирішення спору по суті.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019  року заяву ОСОБА_1   про забезпечення позову, задоволено.
Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ТОВ «Компанія з правління активами» на підставі  договору купівлі-продажу  від 05  серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу  Розсоха С.С.
Не погоджуючись з ухвалою суду, АТ «Альфа банк», що є правонаступником  ПАТ «Укрсоцбанк» подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм  процесуального права.
Зокрема зазначає про те, що постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції неповно дослідив обставини, що мають значення для вирішення вказаної заяви , не надавши при цьому належної правової оцінки, тому що накладення арешту, щодо спірної квартири,  повністю проігнорував факт відсутності будь-яких належних доказів, які можуть утруднути чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Крім того, задовольняючи заяву про забезпечення позову та постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував, що позивач звернувся з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння , а тому його доводи, що не вжиття заходів забезпечення позову унеможливить або утруднить виконання судового рішення є безпідставним, оскільки у випадку задоволення такого судового рішення не підлягає примусовому виконанню рішення суду. 
Також, суд першої інстанції не врахував, що шляхом накладення арешту спірного майна, яке є предметом іпотеки , він обмежив АТ «Альфа Банк» як іпотекодержателя в його правах, передбачених Законом України «Про іпотеку», так як іпотека існує, забезпечене нею зобов`язання  позивача є простроченим і може бути задоволене за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки.
В судовому засіданні представник  ПАТ «Альфа-Банк»»  Сергієнко О.М.  підтримав  доводи апеляційної скарги із викладених в ній підстав.
Представники позивача ОСОБА_1 . проти доводів апеляційної скарги заперечували.
Інші сторони в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи 
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
У жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Компанія з управління активами «Будівельні проекти», третя особа: АТ «Укрсоцбанк» про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Одночасно ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 . 
Заяву обґрунтовував тим, що в забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 10-29/5889 від 21 березня 2008 року, між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 02-10/798/ від 21 березня 2008 року, передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: п`ятикімнатну квартиру  АДРЕСА_1 .
11 грудня 2013 року заочним рішення Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/17649/13, звернуто стягнення на вказану квартиру. 
Проте, вказане рішення скасовано рішенням Апеляційного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року, залишеним без змін  постановою Верховного Суду від 27 лютого 2019 року в позові Банку було відмовлено.
Отже за результатами судового розгляду спірне майно залишилося у власності ОСОБА_1 .
Однак, згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів № 185228766 від 18 жовтня 2019 року, його майно - квартира   АДРЕСА_1   відчужено за договором купівлі-продажу майна  №  7759 на користь ТОВ «Компанія з управління активами «Будівельні проекти».  
  Вказане відчуження позивачем не здійснювалося, а тому майно вибуло з його власності  без його волі. 
Оскільки  відповідач наділений правом повного й безперешкодного вільного розпорядження вказаним майном, має місце незаконне вибуття з власності його майна, існує ризик чергового відчуження майна на користь іншої особи. 
Вважав, що невжиття заходів забезпечення може призвести до відчуження майна третім особам та зробити неможливим  виконання рішення суду, такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами та виключить можливість відчуження майна до вирішення спору по суті.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019  року заяву ОСОБА_1   про забезпечення позову, задоволено.
Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ТОВ «Компанія з правління активами «Будівельні проекти», на підставі  договору купівлі-продажу  від 05  серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу  Розсоха С.С.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, та задовольняючи  заяву про забезпечення позову частково,  суд першої інстанції виходив з того,  що заява позивача про забезпечення позову в частині накладення арешту на квартиру є аргументованою та обгрнутованою, оскільки невжиття таких заходів позову, у разі задоволення позову, може зробити неможливим виконання рішення суду  
З даними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на вимогах процесуального закону.  
Відповідно до  ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Відповідно до положень ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що  розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з  урахуванням  доказів,  наданих позивачем на підтвердження своїх вимог,  пересвідчитися,  зокрема,  в тому, що між сторонами дійсно виник  спір  та  існує  реальна  загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних  вимог,  дані  про  особу  відповідача,  а  також відповідність виду забезпечення позову, який просить  застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності  слід  враховувати, що  вжиті  заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову,  суд має брати  до уваги  інтереси  не  тільки позивача,  а й інших осіб,  права яких можуть  бути  порушені  у  зв`язку  із  застосуванням  відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Як убачається з виділених  матеріалів справи, позивач ОСОБА_1   звернувся до суду з позовом, в якому просив витребувати  у ТОВ «Компанія з управління активами «Будівельні проекти»,у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер : 48096588 від 05 серпня 2019 року 15:17:07, прийняте  приватним нотаріусом Розсохою  С.С.
 Порушуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру    АДРЕСА_1 , ОСОБА_1  посилався на те, що оскільки згідно з приписами чинного законодавства  відповідач наділений правом повного й безперешкодного вільного розпорядження вказаним майном, має місце незаконне вибуття з його власності його майна, існує ризик чергового відчуження майна на користь іншої особи. 
Викладені обставини, ураховуючи положення ст. 149 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Оскільки предметом даного спору є  витребування майна з чудового незаконного володіння,  скасування рішення про  державну  реєстрацію прав  власності нерухомого майна - квартири, яка знаходить з адресою:   АДРЕСА_1  за ТОВ «Компанія з управління  активами «Будівельні проекти», яке може бути відчужене іншим особам до вирішення справи по суті, що утруднить чи зробить неможливим виконання майбутнього судового рішення, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про необхідність забезпечення позову.  
Сам по собі факт звернення ОСОБА_1 до суду з позовом до відповідача свідчить про наявність спору між сторонами, а оскільки предметом спору є нерухоме майно, заходи забезпечення позову обраний позивачем   є співмірними з заявленими вимогами.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.
Доводи  апеляційної скарги про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд першої інстанції не обґрунтував причини застосування заходів забезпечення позову, не вказав обставин, які свідчать про те, що не прийняття зазначеного заходу можу утруднути чи зробити неможливим виконання рішення суду, не заслуговують на увагу, оскільки суд  в своїх  ухвалі обгрунтував своє рішення, а тому не можуть бути прийняті до уваги.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що у зв`язку  із накладенням арешту на нерухоме майно АТ «Альфа банк», як іпотекодержателя  обмежено в його правах, передбачених Законом України «Про іпотеку», так як іпотека існує, забезпечене нею зобов`язання  позивача є простроченим і може бути задоволене  за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, є безпідставними, оскільки, згідно Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів , власником спірного майна на підставі договору купівлі продажу від 05 серпня 2019 року є   відповідач у справі ТОВ «Компанія з управління активами «Будівельні проекти», а тому  відхиляються судом.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законними та обґрунтованими, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвали - залишити без змін.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк», яке є правонаступником Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року  - залишити  без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Суддя-доповідач:                                         А.М. Стрижеус
 
Судді:                                                            Л.Д. Поливач
 
                                                                       О.І. Шкоріна