Постанова                                                   
Іменем України                           
04 грудня 2019 року
м. Київ
справа № 521/1488/18
провадження № 61-16148св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач-  ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 , подану її представником - адвокатом Дерментлі Родіоном Савелійовичем, на ухвалу Одеського апеляційного суду, 
у складі судді Сєвєрової Є. С., від 02 серпня 2019 року про повернення апеляційної скарги,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю, вселення та визнання такими, що втратили право користування жилими приміщеннями.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси, у складі судді 
Сегеди О. М., від 23 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. 
Вселено ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 , та належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 16 січня 2018 року. 
Зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою 
АДРЕСА_1 . Визнано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_1 .
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою Одеського апеляційного від 02 серпня 2019 року апеляційну скаргу подану ОСОБА_6 , як представником ОСОБА_5 , на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 травня 2019 року повернуто на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.
Постановляючи вказану ухвалу, апеляційний суд виходив з того, що апеляційна скарга не підписана відповідачем ОСОБА_5 , а підписана  ОСОБА_6 . При цьому, до апеляційної скарги не додані докази того, що особа, яка підписала скаргу є адвокатом і діє на підставі ордера або довіреності, як адвокат.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Дерментлі Р. С., посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати, а справу передати до суду апеляційного інстанції для продовження розгляду.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
У серпні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
 ОСОБА_5 , подана її представником - адвокатом Дерментлі Р. С., на ухвалу Одеського апеляційного від 02 серпня 2019 року.
Ухвалою Верховного Суду від 04 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 521/1488/18 та витребувано її матеріали з місцевого суду. 
У листопаді 2019 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2019 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що висновки суду апеляційної інстанції є проявом надмірного формалізму та обмежують доступ особи до правосуддя.
Згідно вимог статті 62 ЦПК України допустимим доказом повноважень адвоката, як особи, яка підписує апеляційну скаргу є довіреність або ордер. Нормами ЦПК України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не встановлено, що в довіреності, виданій на ім`я фізичної 
особи - адвоката, має бути обов`язково зазначено, що такий представник є адвокатом.
Просив врахувати, що відповідно до статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України, а внесена до цього Реєстру інформація є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України, а тому за наявності сумнівів щодо наявності у представника відповідача статусу адвоката апеляційний суд мав можливість перевірити зазначену інформацію.
Учасниками справи відзив (заперечення) на касаційну скаргу не подано
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив із того, що апеляційна скарга підписана ОСОБА_6 , як представником відповідача ОСОБА_5 , до апеляційної скарги додана копія довіреності на ім`я ОСОБА_6 на представництво інтересів ОСОБА_5 , однак матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_6 є адвокатом. До апеляційної скарги не додані докази на підтвердження повноважень 
представника - ордер та довіреність адвоката. Зазначені документи до суду першої інстанції не подавалися. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати.
Касаційний суд не погоджується із вказаними висновками апеляційного суду.
Відповідно до частини третьої, пункту першого частини четвертої 
статті 356 ЦПК України апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.
Згідно пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції у разі, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно частин першої-другої статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами:
1) довіреністю фізичної або юридичної особи;
2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.
Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (частини четверта статті 62 ЦПК України).
Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.
Конституцією України проголошено, що утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (частина друга 
статті 3 Конституції України).
Виходячи зі змісту статті 131-2 Конституції України, обов`язковою вимогою для здійснення представництва іншої особи у суді є те, що таке представництво може здійснювати виключно адвокат (за винятком випадків, встановлених законом).
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України від 05 липня 2012 року№ 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» 
(далі - Закон № 5076-VI).
Частиною третьою статті 26 Закону № 5076-VI встановлено, що повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.
При цьому, положення ЦПК України, Цивільного кодексу України та
Закону № 5076-VI не встановлюють особливих вимог до довіреності, виданої на підтвердження повноважень адвоката, в тому числі зазначення в довіреності, виданій на ім`я фізичної особи - адвоката, про те, що такий представник є саме адвокатом.
В зазначеному аспекті важливим є, щоб особа, яка здійснює представництво за довіреністю, мала статус адвоката та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Тоді як довіреність визначає лише повноваження адвоката, межі наданих представникові прав та перелік дій, які він може вчиняти для виконання доручення.
Аналогічні правові висновки викладені в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12 жовтня 
2018 року у справі № 908/1101/17.
Апеляційна скарга на рішення Малиновського районного суду м. Одеси 
від 23 травня 2018 року від імені  ОСОБА_5 підписана її представником ОСОБА_6 .
До апеляційної скарги додано довіреність, посвідчену 31 липня 2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Міщан О. Ю., та зареєстровану в реєстрі за № 307, якою уповноважено ОСОБА_6 бути представником ОСОБА_5 в усіх судових органах України будь-якої інстанції. Відомості про припинення чи скасування вказаної довіреності відсутні.
Згідно даних Єдиного реєстру адвокатів України, який ведеться відповідно до статті 17 Закону № 5076-VI, ОСОБА_6 21 жовтня 
2015 отримав свідоцтво про право на заняття адвокатської діяльністю.
Відомості про припинення чи зупинення адвокатської діяльності 
ОСОБА_6 у вказаному Реєстрі відсутні.
Додатки до апеляційної скарги та заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження посвідчені ОСОБА_6 , як адвокатом відповідно до пункту 9 частини першої статті 20 Закону № 5076-VI.
Крім того разом із апеляційною скаргою ОСОБА_6 подав апеляційному суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження з доданою до неї копією заяви про його ознайомлення з матеріалами справи як адвоката.
Сукупність вказаних обставин, які існували на момент вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, свідчить про те, що в даному випадку висновок апеляційного суду щодо підписання апеляційної скарги особою, яка не має права її підписувати був передчасним, а повернення апеляційної скарги непропорційним заходом, що призвело до постановлення 02 серпня 2019 року помилкової ухвали із порушенням пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.
Касаційний суд враховує, що завданням судочинства є впровадження ефективного, неупередженого, справедливого та своєчасного захисту прав і свобод особи.
Конституція України гарантує особам право на апеляційний перегляд рішення судів першої інстанції (пункт 8 частини першої статті 129 Конституції України).
У пункті 27 Рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 
2010 року по справі «Пелевін проти України» за заявою № 24402/02 Суд зазначив, що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями 
статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах. Суд повторює, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Ашінгдан проти Сполученого Королівства», 
від 28 травня 1985 року, пункт 57, серія А, №93).
Згідно з частиною четвертою статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвали суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає провадженню у справі, справа передається на розгляд суду апеляційної інстанції.
Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
Оскільки касаційний суд дійшов висновку про помилковість висновків суду апеляційної інстанції, оскаржувана ухвала повернення апеляційної скарги підлягає скасуванню з передачею справи до апеляційного суду для продовження розгляду.
Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_5 , подану її представником - адвокатом Дерментлі Родіоном Савелійовичем, задовольнити.
Ухвалу Одеського апеляційного суду про повернення апеляційної скарги 
від 02 серпня 2019 рокускасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді: | Є. В. Синельников   О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара   С. Ф. Хопта   В. В. Шипович