УХВАЛА

22 січня 2020 року  
м. Київ
справа №826/14724/18
адміністративне провадження №К/9901/158/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Саприкіної І. В., 
суддів Берназюка Я. О., Кравчука В. М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 
У С Т А Н О В И В:
10   вересня 2018   року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі - ГУ ПФУ в Київській області) про:
- визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Київській області щодо зменшення основного розміру пенсії позивача з 90% до 70% від сум грошового забезпечення;
- зобов`язання ГУ ПФУ в Київській області перерахувати та виплатити позивачу пенсію в розмірі 90% від сум грошового забезпечення згідно зі ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановами КМУ від 30.08.2017 р. № 704 та від 21.02.2018 р. №   103, починаючи з 01.01.2018 р., з урахуванням раніше проведених виплат;
- визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Київській області щодо неврахування при перерахунку пенсії позивача надбавки ОУС у розмірі 35%, надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами у розмірі 15%, надбавки за особливо важливі завдання у розмірі 50%, премії у розмірі 10%, надбавки за службу в ЗСУ у розмірі 100%, які він отримував до перерахунку пенсії;
- зобов`язання ГУ ПФУ в Київській області перерахувати та виплатити позивачу пенсію, включаючи надбавку за ОУС у розмірі 35%, надбавку за роботу з таємними виробами, носіями, документами у розмірі 15%, надбавку за особливо важливі завдання у розмірі 50%, премію у розмірі 10%, надбавки за службу в ЗСУ у розмірі 100%, починаючи з 01.01.2018 р., з врахуванням раніше проведених виплат;
- визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Київській області щодо виплати позивачу лише 50% суми підвищення пенсії;
- зобов`язання ГУ ПФУ в Київській області виплачувати позивачу 100% суми підвищення пенсії, перерахованої згідно зі ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановами КМУ від 30.08.2017 р. № 704 та від 21.02.2018 р. № 103, починаючи з 01.01.2018 р.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 липня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2019   року, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 липня 2019   року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Київській області щодо неврахування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 надбавки ОУС у розмірі 35%, надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами у розмірі 15%, надбавки за особливо важливі завдання у розмірі 50%, премії у розмірі 10%, надбавки за службу в ЗСУ у розмірі 100%, які він отримував до перерахунку пенсії, зобов`язання перерахувати та виплатити пенсію, включаючи надбавку за ОУС у розмірі 35%, надбавку за роботу з таємними виробами, носіями, документами у розмірі 15%, надбавку за особливо важливі завдання у розмірі 50%, премію у розмірі 10%, надбавки за службу в ЗСУ у розмірі 100%, починаючи з 01.01.2018 року, з урахуванням раніше проведених виплат, визнання протиправними дій щодо виплати 50% суми підвищення пенсії та зобов`язання виплачувати 100% суми підвищення пенсії, перерахованої згідно зі ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановами КМУ від 30.08.2017 року № 704 та від 21.02.2018 року №   103, починаючи з 01.01.2018 року скасовано, а в задоволенні адміністративного позову в цій частині позовних вимог відмовлено.
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 липня 2019   року залишено без змін.
Не погодившись з таким судовим рішенням апеляційної інстанції, 27 грудня 2019 року ОСОБА_1 направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року і залишити в силі рішення Окружного адміністративного суду м.   Києва від 29   липня 2019   року. 
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд установив, що вона не відповідає вимогам ст. 330 кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС   України), з огляду на таке.
Відповідно до пунктів 3, 5 частини 2 статті ст.   330 КАС України, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються судові рішення, що оскаржуються та вимоги особи, що подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
ОСОБА_1 у касаційній скарзі просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року, проте з матеріалів касаційної скарги та Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що судом апеляційної інстанції оскаржуване судове рішення постановлено 06 листопада 2019   року. 
Враховуючи викладене, скаржнику необхідно уточнити, яке саме судове рішення суду апеляційної інстанції ним оскаржується.
Крім цього, відповідно до ч.   4 ст.   330 КАС України до касаційної скарги додається, зокрема документ про сплату судового збору.
Усупереч зазначеної вище законодавчої норми скаржник не додав до своєї касаційної скарги документ про сплату судового збору в розмірі, визначеному Законом України від 08 липня 2011 року №     3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон №     3674-VI).
За змістом підп.   3 п.   3 ч.   2 ст.   4 Закону №   3674-VI ставка судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
З касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивачі звернулися до суду з позовом у 2018 році та заявили одну позовну вимогу немайнового характеру.
Частиною 2 ст. 4 Закону №   3674-VI визначено, що ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.
Статтею 7 Закону України від 07   січня 2018   року №   2229-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено, що станом на 01   січня 2018   року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1 тис. 762 грн.
Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 1   409,   60 грн (200% від 1   762*0,4).
Разом з цим, подана касаційна скарга містить клопотання про звільнення від сплати судового збору, у якому позивач посилається на скрутне становище та неможливість сплатити судовий збір.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Згідно із ч.     1 ст.     8 Закону №     3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1)     розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2)     позивачами є:
а)     військовослужбовці;
б)     батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в)     одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;
г)     члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ)     особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
У ч.     2 ст.     8 Закону №     3674-VI вказано, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Як убачається із змісту касаційної скарги, ОСОБА_1 заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на скрутне становище, однак не надав до суду довідку про доходи за попередній рік та довідку з органу доходів і зборів на підтвердження неспроможності сплати судового збору. 
Виходячи з викладеного, позивачу необхідно надати суду довідку про доходи за попередній рік та довідку з органу доходів і зборів на підтвердження неспроможності сплати судового збору, або сплатити судовий збір у розмірі 1 тис. 409 грн, 60 коп. за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача - UA678999980000031219207026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір» (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку 207; призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8); судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від (дата оскаржуваного рішення), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний адміністративний суд), номер справи, у якій сплачується судовий збір, або надати до суду докази майнового стану позивача, що підтверджують неможливість сплати судового збору або звільнення від його сплати.
Крім того, відповідно до ч.   1 ст.   329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Частиною 2 ст.   329 КАС України встановлено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року була прийнята у порядку письмового провадження без виклику осіб.
Однак, доказів на підтвердження дати отримання оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції скаржник не надав.  
Належними доказами факту отримання копії судового рішення можуть бути, наприклад: поштовий конверт з відтиском штемпелю поштового відділення, довідки органу поштового зв`язку, довідка суду  про час отримання копії відповідного судового рішення тощо.
Згідно з ч.   3 ст.   332 КАС України касаційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених ст.   329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.
З огляду на викладене, скаржнику необхідно звернутися до суду із клопотанням про поновлення строку касаційного оскарження та надати докази підтвердження поважності причин пропуску такого строку.
За наведених обставин, касаційна скарга підлягає залишенню без руху.
Ураховуючи викладене та керуючись ст.   169, 330, 332 КАС України, суд
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.
Надати ОСОБА_1 строк для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                          І. В. Саприкіна
Судді                                                                                                              Я. О. Берназюк
                                                                                                              В. М. Кравчук