ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 грудня 2019 року
м. Київ
справа № 428/11819/18
провадження № 51-2272км19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                ОСОБА_4 ,
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представника фізичної особи підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_6 – адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 вересня 2018 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року про повернення апеляційної скарги у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017130530000496.
Рух справи, зміст судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 вересня 2018 року задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_8 та накладено арешт на майно (детальний опис якого наведено в ухвалі) у кримінальному провадженні № 12017130530000496, яке було тимчасово вилучене: під час огляду місця події від 31 травня 2018 року по АДРЕСА_1 ; під час обшуку від 01 червня 2018 року по АДРЕСА_2 ; під час обшуку від 07 червня 2018 року проведеного у Малорязанцівській селищній раді Попаснянського району Луганської області. Постановлено передати майно, на яке накладено арешт Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів в управління для реалізації або передачі в управління за договором.  
Не погоджуючись з указаним рішенням слідчого судді в частині накладення арешту на майно вилучене під час проведення обшуку від 01 червня 2018 року, адвокат ОСОБА_7 оскаржив його до апеляційного суду.
Луганський апеляційний суд ухвалою від 05 лютого 2019 року на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) повернув апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 з усіма доданими до неї матеріалами.
Своє рішення мотивовував тим, що адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу поза межами строку на апеляційне оскарження і не порушив питання про поновлення йому цього строку.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі представник ФОП ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити  у задоволенні клопотання про арешт майна, що належить ФОП ОСОБА_6 та заборонити передачу вказаного майна на адресу третіх осіб, передавши вугілля його власнику ФОП ОСОБА_6 . 
Обґрунтовуючи свої вимоги адвокат зазначає, що, висновок апеляційного суду про те, що він пропустив строк на апеляційне оскарження і не порушив питання про його поновлення є безпідставним, оскільки це спростовується наявністю клопотання в поданій ним апеляційній скарзі. Також ОСОБА_7 вказує, що оскільки копію ухвали слідчого судді він отримав 11 грудня 2018 року, то строк апеляційного оскарження цієї ухвали закінчувався в понеділок 17 грудня 2018 року (адже п`ятий день оскарження припадав на неділю, тобто на неробочий день), і саме цього дня він подав апеляційну скаргу до Луганського апеляційного суду. Тобто строку на оскарження фактично ним не було пропущено.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор, навівши відповідні пояснення, частково підтримала касаційну скаргу адвоката  ОСОБА_7 , просила скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
У поданій до Верховного Суду заяві, адвокат ОСОБА_9 просить розглянути касаційну скаргу за його та ОСОБА_6 відсутності.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило. 
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Відповідно до ч. 1 ст. 310 КПК оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 424 КПК ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають. 
Отже, за змістом статей 310, 424 КПК, сама по собі ухвала слідчого судді місцевого суду не може бути предметом розгляду касаційного суду, а тому Верховний Суд не перевіряв доводів касаційної скарги в цій частині.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
За приписами ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Однак ухвала апеляційного суду вказаним вимогам кримінального процесуального закону не відповідає.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК, апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.
За ч. 3 ст. 395 КПК, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Пунктом 4 ч. 3 ст. 399 КПК передбачено, що апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Як убачається з матеріалів провадження, ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно від 21 вересня 2018 року було постановлено без виклику як самого ФОП ОСОБА_6 так і його представників.
Копію зазначеного судового рішення адвокат ОСОБА_7 отримав у суді 11 грудня 2018 року (а.с. 96), що не спростовано й судом апеляційної інстанції, і 17 грудня 2018 року подав апеляційну скаргу, в якій порушив питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження. 
Однак, повертаючи апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , апеляційний суд, посилаючись на положення п. 3 ч. 2 та ч. 3 ст. 395 КПК, обґрунтував своє рішення припущенням про те, що адвокат отримав копію оскаржуваної ухвали слідчого судді раніше, через те, що адвокат посилався на неї при поданні клопотань про скасування накладеного арешту на майно, в порядку передбаченому ст. 174 КПК. 
Крім того, дійшовши висновку, що строк оскарження ухвали слідчого судді від 21 вересня 2018 року пропущено, суд апеляційної інстанції зазначив про відсутність клопотання про його поновлення, ґрунтуючись на чому застосував положення п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК та повернув апеляційну скаргу. 
Однак, таке твердження апеляційного суду суперечить змісту апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 (а.с.116), в якій міститься клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 вересня 2018 року.
Окрім цього з технічного запису судового засідання убачається, що адвокат ОСОБА_7 у першому судовому засіданні від 03 січня 2019 року порушив перед апеляційним судом питання щодо розгляду його клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, проте апеляційний суд, зазначивши, що строк на апеляційне оскарження адвокатом не пропущено, дійшов висновку, що зазначене клопотання не підлягає вирішенню.
В наступному судовому засіданні від 05 лютого 2019 року апеляційний суд, дослідив долучені ухвали слідчих суддів про відмову у задоволені клопотань представників ФОП ОСОБА_6 про скасування арешту майна, та повернувшись до питання щодо подання ОСОБА_7 апеляційної скарги в межах строку на апеляційне оскарження не повернувся до розгляду заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
З урахуванням викладеного Верховний Суд дійшов висновку, що ухвалу апеляційного суду постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, тому вона підлягає скасуванню, а провадження — призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції, під час якого суду необхідно усунути вказані недоліки, належним чином виконати всі вимоги КПК та постановити законне й обґрунтоване судове рішення.
При цьому, Верховний Суд звертає увагу на висновок щодо застосування норми права, яка встановлює строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 листопада 2019 року у справі № 760/12179/16-к, згідно з яким якщо ухвала слідчого судді постановлена без виклику особи, інтересів якої вона стосується та яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи має обчислюватись із дня отримання копії судового рішення, незалежно від наявності інших джерел інформування про прийняте рішення.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 369, 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне касаційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково, а ухвалу апеляційного суду — скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
На цих підставах Верховний Суд ухвалив:
Касаційну скаргу представника ФОП ОСОБА_6 — адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково. 
Ухвалу Луганського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді
 
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                ОСОБА_3