22-ц/804/757/20 
                                                                                265/6785/16-ц 
                                               
Головуючий у 1-й інстанції  Гноєвой С.С.
Суддя-доповідач: Попова С.А.   

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
                                                                                                                 
19 лютого 2020 року                                                                                               місто Маріуполь
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого судді       Попової С.А.,
                суддів                            Пономарьової О.М., Ткаченко Т.Б., 
за участю секретаря     Герасимової Г.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі 
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1   - ОСОБА_2 
на ухвалу  Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя  Донецької області від  26 грудня 2019 року, постановлену у складі судді Гноєвого С.С.,  повний текст ухвали складено 26 грудня 2019 року, по цивільній справі  
за позовом  ОСОБА_1 
до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
про накладення стягнення на спадкове майно в рахунок погашення заборгованості по аліментам,

В С Т А Н О В И В:
1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В провадженні Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з травня 2017 року перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про накладення стягнення на спадкове майно в рахунок погашення заборгованості по аліментам. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою  Першотравневого районного суду Донецької області  від  26 грудня  2019 року позов ОСОБА_1   залишено без розгляду з підстав повторної неявки у судове засідання представника позивача, повідомленого належним чином.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції керувався положеннями п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України і виходив з того, що у  численні судові засідання представник позивача ОСОБА_2 , яка уповноважена позивачем ОСОБА_1 на ведення справи в суді від її імені, не з`являлася, подаючи заяви про відкладення розгляду справи, не підтверджуючи у подальшому поважності причин таких відкладень. В  судове засідання, призначене на 26 грудня 2019 року позивач, її представник не з`явилися за невідомих суду причин, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Численні неявки у судові засідання представника позивача ОСОБА_2 суд розцінив, як зловживання процесуальними правами та втрату інтересу до заявлених позовних вимог. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 

В  апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.  
Апеляційна скарга мотивована тим, що підставою надання до суду клопотань про відкладення судових засідань стала втрата зв`язку її із довірителем ОСОБА_1 протягом тривалого часу, а також початок переговорів сторін на укладення мирової угоди за пропозицією відповідачки ОСОБА_4 , через що заявлялись клопотання про відкладення розгляду справи для досягнення домовленостей по всім питанням, зокрема про відкладення судового засідання 29.11.2019р. На наступне судове засідання 26.12.2019р. вона запізнилась на 15 хвилин, інші учасники справи були відсутні, а суд залишив позов без розгляду.

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Справа розглядається за присутності позивача ОСОБА_1 і її представника – ОСОБА_2 , які підтримали доводи апеляційної скарги; у присутності відповідачки ОСОБА_4 , яка залишила розв`язання доводів апеляційної скарги на розсуд суду у відповідності із вимогами закону; у відсутність повідомлених про дату і час розгляду справи співвідповідачів - ОСОБА_3 , ОСОБА_5 . Неявка учасників справи  згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України не є перешкодою до розгляду процесуального питання, пов`язаного із залишенням позову без розгляду.

2. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду 

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є  порушення  норм процесуального права чи неправильне застосування  норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло, що в силу ч. 3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою до перегляду ухвали суду першої інстанції. 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права 
Частиною 1 статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Відповідно до  п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо, належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

З матеріалів справи вбачаються численні заяви від позивачки та її представника ОСОБА_2 про відкладення судового засідання з різних причин, в тому числі в передостанні судові засідання з метою  укладення між сторонами мирової угоди.
Так, в судовому засіданні 12.11.2019 року, представник позивачки ОСОБА_2 просила  надати сторонам час для можливості вирішення спору мирним шляхом, у зв`язку з чим в судовому засіданні було оголошено перерву до 29.11.2019 року  (т. 2 а.с. 217).
29.11.2019 року представником позивача подано клопотання про надання додаткового строку для можливості укладення мирової угоди та відкладення судового засідання. Судом оголошено перерву в судовому засіданні до 23.12.2019 року (т.  2 а.с. 219, 220).  
23.12.2019 року представником позивачки Кравченко ОСОБА_6 також подано заяву про відкладення розгляду справи. Судове засідання не відбулося у зв`язку із знаходженням судді в нарадчій кімнаті по кримінальній справі (т. 2 а.с.  223, 224).
На наступне засідання 26.12.2019 року представник позивачки ОСОБА_2 повідомлена під розписку (т. 2 а.с. 225), проте знову не прибула вчасно, через що судом постановлено ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК (Т. 2 а.с. 227).
В суді апеляційної інстанції позивач із представником і відповідачка ОСОБА_4 підтвердили існування бажання  укласти  мирову угоду. Учасники справи пояснювали, що довготривалі обговорення умов мирової угоди у виниклих правовідносинах ускладнювались необхідністю досягнення домовленостей ще й за участю співвідповідача ОСОБА_5 . 
В суді апеляційної інстанції позивачка ОСОБА_1 наголошувала на актуальності її позову, очікування його розв`язання в судовому порядку з урахуванням досягнення згоди між сторонами і закінчення  справи миром. Проти цього не заперечувала відповідачка ОСОБА_4 .
Тож, дані обставини спростовують твердження в оскаржуваній ухвалі суду про втрату інтересу позивачки до результатів вирішення судом виниклого спору, на чому ґрунтувалося рішення про залишення позову без розгляду. 
Крім того, з`ясовано, що позов ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 2-4) не знаходить свого вирішення з травня 2017 року. Процедурно тривалість розгляду справи обтяжена спливом повноважень та переданням справи на розгляд  іншому судді (22.10.2018р.), перебуванням судді на лікарняному та в інших судових процесах, включаючи нарадчу кімнату (4 випадки), неодноразову неявку сторін. У справі триває підготовча частина судового засідання (суд не переходив до з`ясування обставин по справі і перевірку їх доказами), в якій сторони повідомили про бажання домовитись мирним шляхом. 
Передбачені національним законом строки розгляду справи (ст. 210  ЦПК України) вже спливли. 
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод  кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Щодо процесуальної поведінки сторін у даній справі, судом апеляційної інстанції встановлено, що причини неявки позивач та його представника в останні судові засідання на 29.11.2019р., 26.12.2019р. (23.12.2019р. справа була знята з розгляду через знаходження судді в нарадчій кімнаті по іншій справі) обумовлені прагненням сторін вирішити спір мирним шляхом, що в світлі практики Європейського Суду з прав людини не може розцінюватись як неповажні причини та втрата інтересу позивача до виниклого спору.
За таких обставин у випадку неприбуття позивача і представника в судове засідання, відсутності переконливих доказів про втрату інтересу позивачки до виниклого спору, а також відсутності даних про укладення між сторонами конкретних умов мирової угоди, суд мав вдатися до виконання унормованих п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК дій.
Так, згідно із наведеною процесуальною нормою, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
З огляду на те, що сторона позивача через представника ОСОБА_2 була повідомлена під розписку про дату судового засідання на 26.12.2019р. (т. 2 а.с.  225), але не повідомила про причини неявки її та довірителя, то суд мав розглянути справу у їх відсутність, ухваливши судове рішення. 
Залишення позову без розгляду за повторною неявкою позивача (його представника) за п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України при наведених  обставинах є формалізованим процесуальним рішенням.
Як відзначив Європейський Суд з прав людини у рішенні «МПП «Голуб» проти України» від 18.10.2005р. право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі,  що  буде порушена сама  його  сутність.  Ці обмеження не будуть сумісними з п. 1 статті  6,  якщо  вони  не  мають  легітимну  мету  та  не  є пропорційними  між  використаними  засобами  та досягнутими цілями. 
А в рішенні у справі «Церква села Сосулівка проти України» від 28.02.2008р., де релігійна організація заявника була змушена звернутися за судовим захистом, проте безуспішно, ЄСПЛ в п. 53 вказав, що така ситуація прирівнюється до відмови у здійсненні правосуддя,  що порушує саму суть права заявника на доступ до суду, яка гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції.
Загалом ЄСПЛ у своїй практиці критично оцінює надмірну формалізованість вимог національного законодавства різних держав-учасниць, що перешкоджають доступу до суду. 
Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 особисто або через свого представника не відмовлялась в будь-який прямий або опосередкований спосіб від своїх позовних вимог, в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази про втрату її інтересу до власного позову, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції використаний процесуальний засіб у вигляді залишення позовної заяви без розгляду, що не є пропорційним досягнутій цілі обмеження позивача. 
Суд першої інстанції в достатньому ступеню не зважив на вимоги процесуального закону, положення ст. 6 Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод на розгляд справи по суті впродовж розумні строки, а також усталену практику ЄСПЛ із застосування вказаної норми Конвенції. Тому висновок суду про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду є передчасним.  
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування  ухвали  суду,  що  перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, оскаржувана ухвала, як постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті заявлених позовних вимог.
Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382 ЦПК України,   

      П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1   - ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя  Донецької області від  26 грудня 2019 року скасувати.
Справу за позовом ОСОБА_1   до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5   про накладення стягнення на спадкове майно в рахунок погашення заборгованості по аліментам- направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складено 21 лютого 2020 року.

Судді:                                                                                             С.А.Попова 

О.М.Пономарьова

Т.Б.Ткаченко