ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

22 січня 2020 року                м. Чернівці справа № 725/2997/19
провадження №22-ц/822/59/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Височанської Н. К.
суддів: Владичана А.І., Литвинюк І.М.
секретар Тодоряк Г.Д. 
за участю: позивачки ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа ОСОБА_7 , про встановлення порядку користування квартирою, за апеляційною скаргою  ОСОБА_3  на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 31 жовтня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Войтуна О.Б.,
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог
У  травні  2019 року  ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до  ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою.
Посилалися на те, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .
Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 23 квітня 2019 року визначено частки співвласників по ј кожному.
Починаючи з вересня 2017 року між сторонами склалися дуже неприязні стосунки, неодноразові сварки приводили до виклику патрульної поліції. Питання про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, пошкодження спільного майна розглядалися Першотравневим районним судом м.Чернівці. Відповідач своїми діями постійно створює перешкоди у користуванні позивачами своїми частками квартири.
Зазначали, що спірна квартира складається з трьох жилих кімнат площею 16,3 кв.м., 18,8 кв.м. та 9,1 кв.м., кухні площею 8,7 кв.м., вбиральні площею 1,3 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., коридору площею 8,6 кв.м., лоджії площею 2,9 кв.м., балкону площею 2,6 кв.м. Загальна площа квартири складає 67,7 кв.м., житлова площа 44,20 кв.м.
Посилаючись на вказані обставини, просили суд визначити порядок користування спірною квартирою наступним чином: ОСОБА_7 та його доньці ОСОБА_6 виділити в користування кімнату №36-5 площею 18,8 кв.м, ОСОБА_1 - кімнату №36-4 площею 16,3 кв.м., ОСОБА_3 - кімнату №36-6 площею 9,1 кв.м., а також балкон площею 2,6 кв.м. та лоджію площею 2,9 кв.м., інші приміщення квартири (коридор, кухню, ванну, вбиральню) залишити в спільному користуванні співвласників.
У серпні 2019 року ОСОБА_3 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про встановлення порядку користування квартирою.
Зазначав, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у квартирі не проживають, а проживають у с.Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області. Він користується кімнатою площею 18,8 кв.м., в якій знаходяться усі його речі, холодильник, посуд та продукти харчування. Протягом останнього часу стан його здоров`я погіршився, у зв`язку з чим час від часу у його кімнаті ночує донька ОСОБА_8 , відповідачка ОСОБА_1 користується кімнатою площею 16,3 кв.м., а у кімнаті площею 9,1 кв.м. інколи проживає наймач. ОСОБА_1 не дозволяє йому користуватися кухнею та ванною кімнатою, а тому він вважав за необхідне визначити для нього години користування вказаними приміщеннями.
Посилаючись на вказані обставини, просив суд встановити порядок користування квартирою наступним чином: виділити ОСОБА_3 в особисте користування житлову кімнату №36-5, площею 18,8 кв.м., ОСОБА_7 та ОСОБА_6 - кімнату №36-6 площею 16,3 кв.м., ОСОБА_1 - кімнату площею 9,1 кв.м., лоджію площею 2,9 кв.м. та балкон площею 2,6 кв.м., приміщення коридору, вбиральні та кухні залишити у спільному користуванні; встановити ОСОБА_3 години користування кухнею та ванною кожного дня з 08 год. 30 хв. до 10 год. 30 хв., з 13 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. да з 19 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 31 жовтня 2019 року позов  ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 задоволено.
Виділено у користування ОСОБА_7 та його дочці ОСОБА_6 кімнату №36-5 площею 18,8 кв.м, ОСОБА_1 - кімнату №36-4 площею 16,3 кв.м., ОСОБА_3 - кімнату №36-6 площею 9,1 кв.м., балкон площею 2,6 кв.м. та лоджію площею 2,9 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 .
Інші приміщення квартири АДРЕСА_1 : коридор, кухню, ванну, вбиральню залишено в спільному користуванні співвласників квартири.
У задоволенні зустрічного позову  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про встановлення порядку користування квартирою відмовлено.
Вирішено питання про судові витрати.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників
На дане рішення  ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_7 ,  ОСОБА_6  та задовольнити його зустрічний позов.
Вказує на те, що судом не враховано фактичний порядок користування квартирою, який склався раніше між співвласниками цього майна. На даний момент між співвласниками існує спір лише щодо користування спільними приміщеннями (кухнею, ванною, вбиральнею та коридором), а не житловими кімнатами.
Вважає, що визначений судом порядок користування квартирою створить більш конфліктну ситуацію між її співвласниками.
У відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , в інтересах яких діє адвокат Никифорак В.М., просять залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу  ОСОБА_3 без задоволення.

Позиція апеляційного суду 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, застосовані норми права та встановлені обставини
Задовольняючи позов ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами склалися неприязні стосунки, вони не можуть домовитись щодо спільного користування квартирою, а тому обраний позивачами порядок користування житлом не порушує прав та інтересів сторін і є найбільш доцільним.
Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із того, що запропонований ним варіант порядку користування квартирою буде порушувати права інших співвласників.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.
Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом.
Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Таким чином, порядок користування житловими приміщеннями у квартирі, яка належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення відповідають за розміром часткам цих осіб у квартирі.
Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року №20 передбачено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору кімнати, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.
Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року № 6-1500цс15, в постановах Верховного Суду від 18 лютого 2019 року по справі № 569/15733/17-ц та від 20 лютого 2019 року по справі № 214/239/17-ц.
Судом першої інстанції встановлено, що квартира АДРЕСА_1 складається із 3-х жилих кімнат та належить чотирьом співвласникам по ј кожному - ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .
За даними технічного паспорту квартира АДРЕСА_1 має 3 житлові кімнати житловою площею 44,20 кв.м., зокрема, розмірами 18,80 кв.м., 16,30 та 9,10 кв.м., кухні площі 8,70 кв.м., ванної кімнати площею 2,60 кв.м., коридору площею 8,60 кв.м., вбиральні площею 1,30 кв.м., балкону площею 2,6 кв.м. та лоджії 2,9 кв.м.
Виходячи із загальної житлової площі спірної квартири в розмірі 44,20 кв. м, на користь кожного співвласника припадає по 11,05 кв.м. ідеальної частки жилої площі квартири.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно виділив в користування житлову кімнату площею 18,80 кв.м. позивачу ОСОБА_7 та його неповнолітній дочці ОСОБА_6 , оскільки їх є два співвласника квартири, а тому доцільно виділити їм найбільшу кімнату. Крім цього, площа вказаної кімнати не перевищує частку двох осіб в спільному майні сторін.
В той же час, при виділенні жилої кімнати площею 18,80 кв.м. позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_3 перевищення його ідеальної частки у житловій площі буде складати 7,75 кв.м., що є значним перевищенням його ідеальної частки та буде порушувати права інших співвласників, оскільки ідеальна частка інших співвласників буде суттєво меншою.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач ОСОБА_7 разом з дочкою ОСОБА_6 на даний час в спірній квартирі не проживають висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки вони є співвласниками квартири та мають право на користування нею.
Житловою кімнатою площею 16,30 кв.м. вже тривалий час користується позивач ОСОБА_1 . Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 не претендує на вказану житлову кімнату. Фактично спору щодо надання в користування вказаної кімнати ОСОБА_1 між співвласниками не існує, а тому колегія суддів також погоджується з таким виділенням.
Як вбачається з технічного паспорту на квартиру, спірна квартира обладнана балконом площею 2,6 кв.м. та лоджією площею 2,9 кв.м. При цьому вихід на балкон та лоджію розташований у кімнаті площею 9,1 кв.м. З огляду на викладене суд першої інстанції обгрунтовано виділив у користування відповідачу ОСОБА_3 жилу кімнату площею 9,1 кв.м. разом з лоджією та балконом.
Інші приміщення судом першої інстанції залишені в спільному користуванні. 
Вимоги зустрічного позову та доводи апеляційної скарги про те, що слід встановити години користування кухнею та ванною кімнатою є безпідставними, оскільки будуть суперечити нормам матеріального права та порушувати законні права та інтереси інших співвласників.
Ураховуючи, що сторони домовитись про порядок володіння та користування спільним сумісним майном не можуть, неможливість у добровільному порядку встановити порядок володіння і користування спільним майном, з урахуванням статті 358 ЦК України, суд першої інстанції правильно встановив порядок користування спірною квартирою, який не порушує право власності інших співвласників.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 31 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складений 29 січня 2020 року

Головуючий                                                Н.К.Височанська
Судді:                                                 А.І. Владичан
                                                              І.М. Литвинюк