ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

11 грудня 2019 року
м. Харків
справа № 640/3456/16-ц
провадження № 22-ц/818/5955/19 

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Кругової С.С., Маміної О.В. 
за участю секретарів судових засідань – Плахотніковій І.О.,

учасники справи:
позивач: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,
правонаступник позивача: Акціонерного товариства «Альфа-Банк»,
відповідач:  ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу 
за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
за апеляційною скаргою правонаступника позивача Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Акціонерного товариства «Альфа-Банк», в особі представника Радченко Вікторії Юріївни, на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 09 жовтня 2019 року, постановлену суддею Якуша Н.В., в залі суду в м. Харкові, 
В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 09 жовтня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі правонаступник позивача Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Акціонерного товариства «Альфа-Банк», в особі представника Радченко В.Ю. просить скасувати ухвалу суду, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач має борг за кредитним договором № 851/10/27-11/8-279 від 19.06.2008 року у розмірі 6900,60 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.02.2016 року складає 176345,15 грн. Зазначає, що в рамках виконавчого провадження №57902774, яке наразі завершене у зв`язку із скасуванням заочного рішення про стягнення заборгованості та призначенням справи до розгляду в порядку загального позовного провадження, позивачу стало відомо про майновий стан відповідача. Так, попередньо, в межах виконавчих дій по ВП№57902774 було накладено арешт на 4/8 часток житлового будинку з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 . Представник зазначив, що на теперішній час вказаний арешт скасовано, а тому існує ризик у майбутньому невиконання рішення суду в разі умисної реалізації майна відповідача, яке йому належить на праві власності.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що доказів вчинення відповідачем дій, направлених на реалізацію майна, яке йому належить на праві власності, та дій, які на думку позивача можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в межах цієї цивільної справи, суду не надано. Суд першої інстанції вважав, що закриття виконавчого провадження на підставі ухвали суду про скасування заочного рішення не є доказом вчинення відповідачем дій, що направлені на утруднення чи приведення у неможливість виконання рішення суду у майбутньому.

Судова колегія не в повній мірі погоджується із висновками суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» в особі Харківської обласної філії, правонаступником якого є акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 851/10/27-11/8-279 від 19.06.2008 року, відповідно до якого позивач надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 23217 доларів США, на придбання транспортного засобу з оплатою відсотків за користування кредитом та кінцевим терміном погашення кредиту 10.06.2015 року.

Відповідач належним чином не виконував зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.02.2016 року дорівнює сумі 6900,60 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.02.2016 року складає 176345,15 грн. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом та судові витрати.

Апелянтом у справі є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», оскільки є правонаступником позивача Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» .

Представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в обґрунтування якої посилався на те, що відповідач має борг за кредитним договором № 851/10/27-11/8-279 від 19.06.2008 року. Вказував, що в рамках виконавчого провадження №57902774, яке станом на дату звернення до суду із заявою про забезпечення позову завершене у зв`язку із скасуванням заочного рішення про стягнення заборгованості та призначення справи до розгляду в порядку загального позовного провадження, позивачу стало відомо про майновий стан відповідача. Так, попередньо, в межах виконавчих дій по ВП№57902774 було накладено арешт на 4/8 часток житлового будинку з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 . Представник зазначив, що на теперішній час вказаний арешт скасовано, а тому існує ризик у майбутньому невиконання рішення суду в разі умисної реалізації майна відповідача, яке йому належить на праві власності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.
З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, тощо. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.
З роз`яснення даного Пленумом Верховного Суду України в своїй постанові №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання та утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимоги, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні ст.6 конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, аби остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним («Шмалько проти України», № 60750/00, пункт 43/, рішення від 20 липня 2004 року; «Ромашов проти України», № 67534/01, пункт 42, рішення від 27 липня 2004 року; «Юрій Миколайович Іванов проти України», № 40450/04, пункт 51, рішення від 15 жовтня 2009 року та інші).
Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
З урахуванням вищевикладеного, судова колегія вважає, що між сторонами існує спір щодо стягнення заборгованості, вимоги про забезпечення є обґрунтованими та співмірними із заявленими вимогами, матеріали справи не містять доказів того, що заборгованість за кредитом, що є предметом позову може бути сплачена за рахунок іншого майна чи доходів відповідача у разі задоволення позову, тому невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у разі відчуження відповідачем належних йому 4/8 часток житлового будинку з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із чим, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції – скасуванню, із ухваленням нової постанови про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу правонаступника позивача Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Акціонерного товариства «Альфа-Банк», в особі представника Радченко Вікторії Юріївни - задовольнити частково.
Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 09 жовтня 2019 року – скасувати, ухвалити нову постанову.
Заяву Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про забезпечення позову - задовольнити частково.
Заборонити відчуження 4/8 часток житлового будинку з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий –                                                                     Н.П. Пилипчук 

Судді –                                                                        С.С. Кругова         

                                                                               О.В. Маміна