Ухвала
Іменем  України
 
23 січня 2020 року
м. Київ
справа № 752/13877/15-ц
провадження № 61-9393ск19
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Кривцової Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Фінагеєва В. О., Мережко М. В., Пікуль А. А., від 26 липня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16 березня 2016 року повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 24 лютого 2016 року про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2015 року у вказаній вище справі до Голосіївського районного суду міста Києва для прийняття рішення відповідно до частини другої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)         (в редакції чинній на момент прийняття рішення).
20 травня 2019 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Апеляційного суду міста Києва       від 16 березня 2016 року.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 липня 2019 року відмовлено   у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Апеляційного суду міста Києва від 16 березня 2016 року.
У вересні 2019 року  ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу Київського апеляційного суду            від 26 липня 2019 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Нормами статті 271 ЦПК України передбачено, що за заявою учасників справи, суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи при цьому його змісту. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.
За змістом зазначеної норми процесуального права, рішення суду може бути роз`яснено, у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.
Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового рішення, який полягає в усуненні неясності і викладенні рішення суду            у більш ясній і зрозумілій формі.
Суть роз`яснення судового рішення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові питання та вирішувати невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення ухваленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.
Якщо у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.
Згідно частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.
Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що за змістом вказаних норм роз`ясненню підлягають судові рішення, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання
З тексту ухвали суду апеляційної інстанції, яка набрала законної сили, вбачається, що її зміст є чітким і зрозумілим, однозначним та не допускає подвійного трактування, викладений відповідно до повноважень суду апеляційної інстанції, передбачених статтею 374 ЦПК України, а відтак, відсутні підстави вважати заяву про роз`яснення рішення суду обґрунтованою.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права      є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. 
Із змісту касаційної скарги, оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції та доданих до скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга                    є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом статті 271 ЦПК Україниє очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення. 
Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.
Одночасно роз`яснюємо вимоги пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», згідно з яким сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду       в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.
Керуючись статтею 390,пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду    від 26 липня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Додані до скарги матеріали повернути заявнику. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                Г. В. Кривцова
Б. І. Гулько
Д. Д. Луспеник