Справа № 463/2639/19                                Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я. 
Провадження № 22-ц/811/2736/19                 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О. 
Категорія:39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 січня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.
секретаря: Цапа П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Угриновської Юлії Володимирівни на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 04 липня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Куйбіди-Кришкевич Христини Василівни про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень №29416391 від 26.04.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на об`єкт нерухомого майна, а саме, житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .
03.07.2019 року ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити ОСОБА_1 відчужувати будинок АДРЕСА_1 . Заяву мотивує тим, що у ОСОБА_1 є намір продати або іншим шляхом відчужити спірний будинок АДРЕСА_1 , що може утруднити або унеможливити виконання рішення суду.
Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 04 липня 2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.
Заборонено ОСОБА_1 відчужувати будинок АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 911080746101).
Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_1 – адвокат Угриновська Ю.В., посилаючись на її незаконність, на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, на неповне з`ясування обставин справи. Вказує на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивачем не надано, а матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, оскільки заходи забезпечення, про вжиття яких просив позивач, жодним чином не стосуються предмету спору та не можуть вплинути на виконання можливого рішення про задоволення позову. Апелянт зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу про забезпечення позову суд не переконався у тому, чи дійсно існує спір з приводу законності набуття права власності на будинок АДРЕСА_1 та чи існує реальна загроза чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не з`ясував обсяг позовних вимог та відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. Крім того, апелянт стверджує, що позивачем не надано доказів його тверджень, що відповідач має намір відчужити будинок, а потенційно можливе рішення суду про задоволення позову у даній справі про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень на об`єкт нерухомого майна буде фактично виконане з набранням рішенням законної сили.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.
Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору є будинок АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстроване за відповідачем ОСОБА_1 , у зв`язку з чим останній має реальну можливість відчужити вказане майно, що в подальшому зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.
Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.
Стаття 149 чинного ЦПК України передбачає, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Стаття 150 ЦПК України передбачає види забезпечення позову.
Пункт 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії. 
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. (ч.3 ст. 150 ЦПК України).
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.
При зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по - перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв"язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Відповідно до роз`яснень п. п. 1, 4 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого п.4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
З позовної заяви вбачається, що позивач звернулася з позовом про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень №29416391 від 26.04.2016 року на об`єкт нерухомого майна, а саме, на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 » в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з підстав незаконності здійснення такої реєстрації.
Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач зазначила, що відчуження відповідачем спірного об`єкта майна може значно ускладнити виконання рішення суду, прийнятого за результатами розгляду даної цивільної справи, а несвоєчасне забезпечення позову дасть відповідачу можливість безперешкодно відчужити спірний будинок, а відтак невжиття такого заходу забезпечення позову, як заборона ОСОБА_1 відчужувати будинок АДРЕСА_1 , може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, поновлення порушених прав позивача.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи заяву про забезпечення позову, виходив з того, що право власності на спірний будинок зареєстроване за відповідачем, у зв`язку з чим останній має реальну можливість відчужити вказане майно, що в майбутньому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ефективний захист, поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивачем у заяві про вжиття заходів забезпечення позову не зазначено достатніх причин та обґрунтування необхідності вжиття саме таких заходів забезпечення позову, спростовуються заявою позивачки ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову, у якій заявник зазначила та обґрунтувала причини необхідності вжиття заходів забезпечення позову, які вірно були враховані судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали.
На думку колегії суддів, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд першої інстанції в повній мірі дав оцінку доводам заявника щодо необхідності вжиття такого заходу забезпечення позову, врахував вимоги розумності, обґрунтованості заявником необхідності забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін.
За вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, така підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381 - 384 ЦПК України, суд, -

  ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Угриновської Юлії Володимирівни – залишити без задоволення.
Ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 04 липня 2019 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Постанова складена 21.01.2020 року 

Головуючий:        Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П. 

       Цяцяк Р.П.