Справа № 991/1030/20
Провадження № 1-кс/991/1048/20

У Х В А Л А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року                                                                        м.Київ 

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
03.02.2020 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі – САП), яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі – ЄРДР) відомостей про кримінальне правопорушення за повідомленням вх. № 52 від 16.01.2020.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05.02.2020 скаргу було призначену до розгляду.
У скарзі ОСОБА_3 зазначає, що на порушення вимог ч. 1 ст. 214 КПК України прокурор САП ОСОБА_4 не забезпечив внесення до ЄРДР відомостей, які містились у повідомленні вх. № 32 від 16.01.2020 про вчинення членом Вищої ради правосуддя ОСОБА_5 кримінальних правопорушень у вигляді зловживання службовим становищем всупереч інтересам служби з особистих корисливих мотивів та з метою покривання корупційних злочинів окремих суддів за ознаками статей 356, 364, 367, 396 КК України, та не розпочав досудове розслідування. Натомість, як стверджує заявник, прокурор ОСОБА_4 надав рішення, яке фактично є незаконною протиправною відпискою, побудованою на основі штучно сформованих завідомо неправдивих висновків про нібито відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.
Зважаючи на викладені вище факти, ОСОБА_3 звертається до суду з проханням:
-зобов`язати компетентну особу внести відомості в ЄРДР, які містяться у його заяві вх. № 52 від 16.01.2020;
-зобов`язати компетентну особу невідкладно надати потерпілому витяг з ЄРДР та повідомити відповідні відомості щодо процесуального прокурора та слідчого з метою можливості реалізації його права участі у процесуальних діях слідства. 

До початку судового розгляду ОСОБА_3 подав заяву, у якій просив розглянути скаргу без його участі, зважаючи на його стан здоров`я.
Прокурор САП надіслав свої заперечення по суті скарги ОСОБА_3 і просив відмовити у її задоволенні.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Під час розгляду скарги встановлено, що у повідомленні про злочин вх. № 52 від 16.01.2020 ОСОБА_3 надав відомості про можливе вчинення кримінальних правопорушень членом Вищої ради правосуддя ОСОБА_5 . Він повідомив, що у вересні – листопаді 2018 року та у січні 2019 року ним було подано три скарги щодо блокування на корупційній основі розгляду декількох конкретних адміністративних справ, поданих ним, та наявності чисельних аналогічних випадків за позовами інших ліквідаторів аварії на ЧАЕС. Заявник стверджує, що член ВРП ОСОБА_5 самоправно та самочинно на основі зловживань службовим становищем з особистих корисливих мотивів та інтересів, всупереч інтересам служби, на користь сторонніх осіб, що на корупційній основі вчиняють протиправні дії, а також з метою приховування та покривання злочинних дій суддів, протягом більше року приховував ці скарги, не вчинивши будь-яких дій щодо їх перевірки та не надавши заявнику жодної відповіді на скаргу. У жовтні 2019 року ОСОБА_3 подав четверту скаргу , і отримав інформацію, що подані скарги були залишені без розгляду ухвалою ВРП № 7742/0/18-19 від 21.11.2019. У таких діях члена ВРП ОСОБА_5 заявник вбачає ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 356, 364, 367, 396 КК.
Листом № 16/1/1-19071-19 від 22.01.2020 начальник першого відділу САП ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_3 , що його звернення від 16.01.2020 було розглянуто, в результаті чого не було встановлено фактичних даних, які б свідчили про наявність в діях службових осіб ознак кримінальних правопорушень.
У запереченнях, наданих прокурором САП у листі № 16/1/1-19071-19 від 24.02.2020, вказано, що звернення ОСОБА_3 від 16.01.2020 зводиться до незабезпечення членом ВРП ОСОБА_5 належного розгляду та вирішення поданих ним скарг. Достатніх відомостей, які б вказували на ознаки складу злочину, заявником не наведено.
Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).
Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 с. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншими засобами зв`язку.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
У ч. 5 ст. 216 КПК України зазначено, що детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-5, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з таких умов: 1) злочин вчинено визначеним законом суб`єктом; 2) розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків); 3) злочин, передбачений статтею 369, частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.
З наявних у скарзі матеріалів не можливо встановити наявність тих чи інших фактичних даних, які б свідчили про можливість вчинення кримінальних правопорушень членом ВРП ОСОБА_5 . Так, заявник вказав про подання ним скарг та неналежне реагування на них уповноваженою особою ВРП, однак не зазначив жодної інформації щодо того кого стосувались ці скарги, які саме рішення були прийняті членом ВРП, що позбавляє можливості слідчого суддю з`ясувати наявність чи відсутність у повідомленні вх. № 52 від 16.01.2020 заяви про вчинення кримінального правопорушення. Із змісту скарги та копії повідомлення вх. № 52 від 16.01.2020 вбачається, що ОСОБА_3 незадоволений рішеннями члена ВРП ОСОБА_5 , однак не наводить конкретних фактів, які б свідчили що такі рішення чи дії є кримінальним правопорушенням чи правопорушенням як таким.
Доводів ОСОБА_3 недостатньо для того, щоб розпочати кримінальне переслідування члена ВРП, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, і не може слугувати механізмом для притягнення до відповідальності посадових осіб у разі прийняття ними рішень, які не задовольняють ту чи інші особу.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 не було надано відомостей, які б свідчили про об`єктивно існуючі факти вчинення кримінальних правопорушень членом ВРП ОСОБА_5 , у слідчого судді відсутні підстави для задоволення скарги.
Керуючись ст. ст. 214, 303- 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні скарги на бездіяльність прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою вх. № 52 від 16.01.2020.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя                                                                  ОСОБА_1