Ухвала    
07 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 204/2207/18
провадження № 61-2407 ск 20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2018 року приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПрАТ СК «Українська страхова група») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної події та просило стягнути з відповідача 221 757 грн 53 коп. страхового відшкодування та вирішити питання розподілу судових витрат.
Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області            від 24 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «Українська страхова група» про стягнення з ОСОБА_1 221 757 грн 53 коп. страхового відшкодування відмовлено.
Постановою Дніпропетровської області від 24 квітня 2019 року апеляційну ПрАТ «СК «Українська страхова група» залишено без задоволення. Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня  2019 року залишено без змін.
У лютому 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ПрАТ «СК «Українська страхова група» на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня  2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня          2019 року, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги товариства у повному обсязі.  
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, виходячи з наступних підстав.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом                     на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
У вказаній справі ціна позову становить 221 757 грн 53 коп., яка станом           на 01 січня 2020 року не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб ( 2 102 грн ? 500 = 1 051 000 грн).
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних   положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
При цьому Верховним Судом досліджено й взято до уваги: ціну позову, складність справи, значення справи для сторін і суспільства та незмінну судову практику у цій категорії справ. 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України 
суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.
З урахуванням наведеного, ПрАТ «СК «Українська страхова група» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, статтею 390, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області                 від 24 квітня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду            від 18 грудня 2019 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові. 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає. 
 
Суддя                                                                                                                    С. Ф. Хопта