Номер провадження: 33/813/145/20
Номер справи місцевого суду: 947/24642/19 
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В. 
Доповідач Прібилов В. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2020 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду – Прібилов В.М.,
за участю: секретарів судового засідання – Лопотан В.І., Альбрехт І.С.
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 
захисника – Губського А.В.
потерпілого – ОСОБА_2 
представника потерпілого – Веселова А.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 гривня в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн.20 коп. в дохід держави.
Згідно постанови, з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №198187 встановлено, що 20.09.2019 року близько 17:00 годині, ОСОБА_1 знаходячись у ресторані «Харбін» влаштував сварку з ОСОБА_2 , в ході якої на його адресу висловлювався нецензурною лайкою, та влаштував бійку, чим порушив громадський порядок та спокій громадян. У зв`язку з викладеним було складено протокол про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 173 КУпАП.
На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2019 року, як незаконну, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови, ОСОБА_1 зазначає, що до матеріалів справи про адміністративне правопорушення надано пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 як доказ на підтвердження вини ОСОБА_1 . Однак, показання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 різняться між собою. Пояснення ОСОБА_4 написані почерком, який взагалі не можливо прочитати та зрозуміти текст цих пояснень та обставин подій про які вона розповідає. Крім того зазначив, що матеріали справи не містять відомостей про потерпілих. Вважає, що суд першої інстанції не врахував під час прийняття рішення Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» від 22.12.2006 року №10.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що він працював в ресторані «Харбін» та 20.09.2019 року прийшов до ОСОБА_2 з проханням виплатити йому зарплатню, але ОСОБА_2 відмовився надати йому грошові кошти та почав виштовхувати його з приміщення, а він чинив супротив. Зазначив, що ОСОБА_2 не бив і не висловлювався нецензурною лайкою. В постанові суду першої інстанції невірно зазначено показання ОСОБА_1 , оскільки останній не зрозумів запитання судді. Чи висловлювався ОСОБА_2 нецензурною лайкою нічого вказати не міг. Вважає, що ОСОБА_2 його оговорює.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Губський А.В. в апеляційному судді підтримав доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , послався на відсутність доказів його провини. 
Потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_1 працював офіційно помічником кухаря у його співвласника приміщення. Одного дня ОСОБА_1 не вийшов на роботу, однак прийшов та почав вимагати заробітну плату. ОСОБА_2 пояснив йому, що потрібно з`ясувати суму виплат, яку необхідно виплатити останньому, однак ОСОБА_1 почав висловлюватися нецензурною лайкою, погрожував знищенням майна ресторану. Його намагалися заспокоїти, однак він не реагував та при цьому наніс декілька ударів в лице ОСОБА_2 , від яких останній упав на перегородку, яку розламав своєю головою. Свідком подій була дружина, адміністратор Інна, офіціанти, клієнти та доставщик пива.
Свідок ОСОБА_3 пояснила, що ОСОБА_1 працював кухарем. Зайшовши до приміщення ресторану «Харбін» почав голосно розмовляти та висловлюватися нецензурною лайкою. На зауваження покинути приміщення не реагував. ОСОБА_1 штовхнув ОСОБА_2 , розпочалася бійка, після якої ОСОБА_1 втік.
Під час проведення розгляду апеляційної скарги, апеляційним судом було звернуто увагу учасників провадження на існування в матеріалах справи акту судово-медичного обстеження потерпілого ОСОБА_2 №2362 від 18.10.2019 року, відповідно до висновку якого в останнього встановлено наявність тілесних ушкоджень, які відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які могли бути отримані в результаті дій, які інкримінуються ОСОБА_1 і за результатами якого складено протокол про адміністративне правопорушення та роз`яснено порядок та право потерпілого на звернення потерпілого з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення.
Зважаючи на зазначені обставини, потерпілий ОСОБА_2 та його представник просили закрити провадження в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, з посиланням на те, що його дії містять склад кримінального правопорушення, зазначивши при цьому подальший намір потерпілого на звернення до правоохоронних органів з відповідною заявою про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення. 
Водночас, в судовому засіданні 05.02.2020 року ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 відмовилися від апеляційної скарги та просили закрити апеляційне провадження за апеляцією ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2019 року.
Розглянувши клопотання ОСОБА_1 та його представника, апеляційний суд дійшов до висновку про необхідність його задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Разом з тим, у чинному Кодексі України про адміністративні правопорушення, відсутня норма, яка б передбачала дії суду у випадку відмови особи від апеляційної скарги, яку вона подала, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію права, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні до спірних правовідносин загальних засад і змісту законодавства за відсутності конкретної норми, що регулює подібні відносини, а саме положень кримінального процесуального закону. 
Так, відповідно до частин 1 та 2 ст.403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 та його представник – адвокат Губський А.В. відмовилися від поданої апеляційної скарги на постанову Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2019 року і жодних заперечень не вказували, а інших апеляційних скарг на зазначене судове рішення не надходило, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання ОСОБА_1 та його представника – адвоката Губського А.В. та прийняття відмови від апеляційної скарги.
При цьому апеляційний суд враховує вільне волевиявлення ОСОБА_1 , який після роз`яснення йому апеляційним судом наслідків прийняття відмови від апеляційної скарги, наполягав на задоволені свого клопотання та прийняття апеляційним судом відмови від апеляційної скарги.
Зазначені обставини, а саме прийняття апеляційним судом відмови від апеляційної скарги, вказують на необхідність закриття провадження у справі.
При цьому, зважаючи на фактичну відмову ОСОБА_1 від апеляційної скарги, апеляційний суд позбавлений можливості прийняти рішення про закриття провадження в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 з огляду на наявність в його діях складу кримінального правопорушення, як про те просив потерпілий, оскільки у разі відмови від апеляційної скарги, апеляційний суд позбавлений можливості постановити будь яке рішення, можливість прийняття яких визначено положеннями ст.294 КУпАП. 
Керуючись ст.ст.7, 294 КУпАП, ч.ч.1, 2ст.403 КПК України,

                                       постановив:
Прийняти відмову ОСОБА_1 від апеляційної скарги на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 гривня в дохід держави.
Провадження за апеляційної скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2019 року - закрити. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду                                                 В.М. Прібилов