Справа № 303/7773/18

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        20 січня 2020 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:
головуючого: Собослой Г.Г.,
суддів: Готра Т.Ю., Мацунич М.В., 
секретаря: Балаж Н.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11 липня 2019 року у справі №303/7773/18 (Головуючий: Довжанин В.М.), -
В С Т А Н О В И Л А:
У грудні 2018 року  ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Мукачівської міської ради про визначення способу участі у вихованні дитини, мотивуючи тим, що 29.09.2005 року між ними було укладено шлюб і від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У серпні 2018 року шлюбні стосунки між сторонами припинились, почали проживати окремо, а малолітній син залишився проживати з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . На час подачі позову до суду у провадженні Мукачівського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за його позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.
З часу окремого проживання позивач не має можливості спілкуватися зі своїм сином, брати участь у його вихованні, спроби обумовити години побачень за згодою сторін результату не принесли. 06 листопада 2018 року позивач намагався побачитись зі своїм сином у навчальному закладі, який той відвідує, однак кимось було повідомлено правоохоронні органи про те, що невідомий чоловік має намір викрасти дитину. Після прибуття працівників поліції позивач роз`яснив їм ситуацію, що склалася, але поспілкуватися із дитиною так і не міг. На наступний день син у навчальному закладі був відсутній.
Враховуючи відсутність згоди між батьками, вважає за необхідне обумовити систематичні побачення з сином без участі матері у місці за вибором батька, а також спільний відпочинок у канікулярний період. Позивач має можливість забезпечити потреби сина, так як працює лікарем-хірургом, має дохід, який може забезпечити потреби сина під час побачень та спільного відпочинку. 
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визначити йому спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 встановивши: систематичні побачення щовівторка та щочетверга з 18 години 00 хвилин до 21 години 00 хвилин у місці за вибором батька ОСОБА_3 , а також починаючи з 18 години 00 хвилин п`ятниці до 20 години 00 хвилин суботи за місцем проживання ОСОБА_3 без участі матері ОСОБА_2 ; періодичні побачення протягом трьох діб під час осінніх, зимових та весняних канікул ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання ОСОБА_3 ; спільний відпочинок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком ОСОБА_3 протягом одного місяця під час літніх канікул.
Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. 
Визначено  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши наступний порядок особистих побачень, в тому числі за місцем проживання ОСОБА_3 , без участі матері ОСОБА_2 :
- щовівторка з 18 години до 20 години; 
- щочетверга з 18 години до 20 години; 
- щосуботи з 10 години до 19 години. 
Визначено спільний відпочинок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 протягом двох тижнів під час літніх канікул. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Судові витрати віднесено на рахунок сторін.
Не погоджуючись із даним рішенням суду представник  ОСОБА_4 - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки відповідач не отримував ніяких повідомлень і повісток про розгляд справи, колишній чоловік невідомо де працює, а тому виникає сумнів, що віддати дитину потрібно особі, яка не має свого місця проживання, проживає з сторонніми особами, яких відповідач не знає, але повинна віддати дитину, яка постійно хворіє, під догляд цих осіб на тривалий час. Відповідач не проти спілкування дитини з батьком, але вважає, що має відбутися у її присутності або працівників соціальної служби чи служби у справах дітей і відбуватись у загальнодоступних чи громадських місцях. Батько дитини, позивач у присутності дитини нецензурно лається стосовно відповідача, пише погрозливі і образливі повідомлення на телефон, розпускає руки у присутності дитини, намагався її насильно викрасти. Зазначене спілкування однозначно перешкоджає нормальному розвиткові дитини у нього знов почалися хронічні захворювання. Зазначеними діями позивач зневажає передбачені ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року. 
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_1 , який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_5 , представника служби у справах дітей виконавчого комітету Мукачівської міської ради - Степанову О.С., перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав. 
Встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб 29 вересня 2005 року і від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно 07 грудня 2018 року Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області і дані обставини сторонами не оспорюються. 
ОСОБА_3 працює в Мукачівській ЦРЛ, відділення хірургія на посаді лікар-хірург та отримує стабільний дохід, що стверджується довідкою про доходи виданої 07 грудня 2018 року за №373.  
Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. 
Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення Європейського Суду з прав людини від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції»).
Відповідно до п.1 ст.9 Конвенції про права дитини, виходячи з рівності прав матері та батька, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. 
Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 
Згідно ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. 
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. 
Відповідно до ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. 
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради №109/01-32 від 12.02.2019 року визнано доцільним встановити ОСОБА_3 наступний графік побачень з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : щовівторка та четверга з 18 до 20 години, щосуботи з 10 до 19 години, або інший час по домовленості між батьками дитини.
Запропонований органом опіки та піклування спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею не суперечить вимогам чинного законодавства, відповідає інтересам дитини і такий графік побачень був погоджений обома батьками, про що свідчить їх спільна заява від 06.02.2019 року Голові комісії з питань захисту прав дитини.
При постановленні рішення, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування з сином, чи обставини, які б свідчили про спілкування батька з сином, яке б перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало його побачення з дитиною у присутності інших осіб не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять. 
ОСОБА_3 є працевлаштований, з місця роботи характеризується позитивно, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а тому суд із урахуванням доказів, які містяться у справі дійшов обґрунтованого висновку про можливість надання батьку довготривалих побачень із сином протягом літніх канікул. 
За таких обставин, таке визначення судом способу участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком у формі встановлення порядку спілкування без присутності матері відповідає інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із сином, відповідає вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини. 
Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає. 
Доводи апеляційної скарги, що відповідач не отримував ніяких повідомлень і повісток про розгляд справи спростовується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.53), а інші доводи наведені в апеляційній скарзі судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції. 
Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія, - 
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  в інтересах  ОСОБА_2  залишити без задоволення.
Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11 липня 2019 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 28 січня 2020 року.

Головуючий (підпис)
Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Закарпатського
апеляційного суду                                                                                 Г.Г. Собослой