ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 р.	Справа № 480/4317/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Григорова А.М. ,
за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумського міського голови Лисенка Олександра Миколайовича на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Гелета С.М., м. Суми) від 19.12.2019 року по справі № 480/4317/19
за позовом Сумського міського голови Лисенка Олександра Миколайовича
до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, Головного територіального управління юстиції у Сумській області
третя особа  ОСОБА_1 
про скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Сумський міський голова Лисенко Олександр Миколайович, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанови ВП № 60133998 від 24.09.2019 р. про відкриття виконавчого провадження та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 року по справі № 480/4317/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
За правилами ч. ч. 1, 7 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.
Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 287 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Позивач та відповідачі повідомлені про дату, час і місце розгляду справи на електронні адреси, які містяться в матеріалах справи.
Третя особа повідомлена про дату, час і місце розгляду справи телефонограмою від 31.01.2020 р.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України     суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою Зарічного районного суду м. Суми від 03.05.2017 р. у справі № 591/6580/16-а, яка 27.05.2017р. набрала законної сили, задоволено позов ОСОБА_2 і ОСОБА_1 та зобов`язано Сумську міську раду на найближчому пленарному засіданні чергової сесії затвердити проект землеустрою щодо відведення їм земельних ділянок площею 0,1000 га кожному для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 Суми. 
Згідно з ч. 1 ст. 267 КАС України, при прийнятті постанови судом було встановлено судовий контроль за її виконанням, шляхом зобов`язання Сумської міської ради протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили, подати до Зарічного районного суду м. Суми звіт про її виконання.
У зв`язку з невиконанням постанови Зарічного районного суду м. Суми від 03.05.2017р. ні добровільно, ні у строки встановлені судом, суд дійшов висновку, що Сумською міською радою та міським головою не вжито будь-яких заходів спрямованих на виконання судового рішення. З урахуванням викладеного та згідно приписів ст. 382 КАС України, відповідно до ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 03.06.2019 р. до міського голови, як до керівника суб`єкта владних повноважень було застосовано штраф у загальному розмірі 70420 грн. При цьому, з урахуванням приписів ч. 3 ст. 382 КАС України половина суми штрафу, що становить 35210 грн. підлягала до стягнення до Державного бюджету України, а половина сума штрафу - 35210 грн. на користь стягувачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (в рівних частинах по 17605 грн. на користь кожного).
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2019 р. по справі № 591/6580/19 апеляційну скаргу Сумської міської ради залишено без задоволення, а ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 03.06.2019р. по справі № 591/6580/16-а - без змін.
Постановою державного виконавця від 24.09.2019 р. ВП № 60133998 було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з міського голови м. Суми ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17605 грн. Відповідно до ст. 68, 69, 70 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець прийняв постанову від 24.09.2019 р. ВП № 60133998 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Не погодившись з винесеними державним виконавцем постановами, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку, що державний виконавець при винесенні оскаржуваних постанов діяв відповідно до наданих йому повноважень в порядку, що визначений законом для виконання цієї категорії справ.
В доводах апеляційної скарги позивач по справі послався на те, що при винесенні рішення суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не надав оцінки поданим доказам та прийняв необґрунтоване рішення. Вказав, що судом встановлений факт, що Сумський міський голова Лисенко О.М. не отримував постанови державного виконавця, чим було порушено його права як боржника у виконавчому провадженні.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта, з огляду на наступне.
Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрала законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Згідно з ч. 2 ст. 267 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від 10 до 30 мінімальних заробітних плат.
Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03.06.2019 р. до міського голови, як до керівника суб`єкта владних повноважень було застосовано штраф у загальному розмірі 70420 грн. та з урахуванням приписів ч. 3 ст. 382 КАС України половина суми штрафу, що становить 35210 грн. підлягала до стягнення до Державного бюджету України, а половина сума штрафу - 35210 грн. на користь стягувачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (в рівних частинах по 17605 грн. на користь кожного).
Зазначену ухвалу суду за заявою ОСОБА_1 звернуто до примусового виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.
Згідно з ч. 2 цієї статті за іншими виконавчими документами державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача.
Відповідно до ч. 3 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.
Положеннями ч. 1 ст. 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти стягувачу у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а якщо такий строк не встановлено - до десятого числа кожного місяця, наступного за звітним. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці кожні шість місяців надсилають державному виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.
Що стосується постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України “Про виконавче провадження”, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України “Про виконавче провадження” копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Зі змісту ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 03.06.2019 р., яка в межах спірних правовідносин є виконавчим документом, вбачається, що боржником вказано - міський голова м. Суми – ОСОБА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ; дата народження – ІНФОРМАЦІЯ_1 
Вказані в цьому судовому рішенні дані боржника відображені в постанові державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження також направлялася на цю адресу та була отримана адресатом 07.10.2019 р. На поштовому повідомлення міститься відмітка особа, що отримала поштове відправлення – зазначено: “Лисенко”. Посилання позивача на те, що з 24.01.2018 р. боржник зареєстрований за адресою - АДРЕСА_4 Суми є підставою для його звернення до державної виконавчої служби з відповідною заявою, але ця обставина не може бути підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки державним виконавцем вказувалися ті реквізити сторін виконавчого провадження, які були зазначені у виконавчому документі, а саме в ухвалі Зарічного районного суду м. Суми від 03.06.2019 р.
Що стосується постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, суд зазначає наступне.
В доводах апеляційної скарги позивач вказав, що він не був стороною у справі № 591/6580/16-а, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 267 КАС України штраф за невиконання постанови суду, накладається на керівника суб`єкта владних повноважень незалежно від того чи залучався такий керівник як відповідач при прийнятті відповідної постанови.
Аналогічний висновок зроблений в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 р. у справі № 813/213/17 (адміністративне провадження № К/9901/15884/18).
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, враховує вказані висновки Верховного Суду щодо застосування норм права. 
Крім того, згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
На підставі наведених вище обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що державний виконавець при винесенні оскаржуваних постанов діяв відповідно до наданих йому повноважень в порядку, що визначений законом для виконання цієї категорії справ.
Доводи апелянта вказаних вище висновків суду першої інстанції не спростовують.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є  справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. 
Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 року по справі № 480/4317/19 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 268, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумського міського голови Лисенка Олександра Миколайовича на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 року по справі № 480/4317/19 – залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 року по справі № 480/4317/19 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Н.С. Бартош	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    А.М. Григоров   	

Повний текст постанови складено  11.02.2020 року