Ухвала
 
20 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 283/289/18
провадження № 61-2820ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Штелик С. П., (суддя-доповідач), Калараша А. А.,                Сімоненко В. М., розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Якименка Миколи Миколайовича, на постанову Житомирського апеляційного суду від 08 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним,  
 
В С Т А Н О В И В:
 
У лютому 2018 року  ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до 
ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним. 
 
Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 13 лютого 2018 року відкрито провадження у вищевказаній справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. 
 
У серпні 2019 року не погоджуючись із вищевказаним судовим рішенням суду, представник ОСОБА_1 - Якименко М . М ., звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою. 
 
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 06 вересня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Якименка М. М. , на ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 13 лютого 2018 року.
 
Постановою Верховного Суду від 27 листопада 2019 року ухвалу Житомирського апеляційного суду від 06 вересня 2019 року скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 08 січня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Якименка М. М. , залишено без задоволення. Ухвалу Малинського районного суду Житомирської області                  від 13 лютого 2018 року залишено без змін.
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду засобами поштового зв`язку 09 лютого 2020 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Якименко М. М.,  просить скасувати постанову Житомирського апеляційного суду від 08 січня 2020 року, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. 
Відповідно до пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ).
Відповідно до Закону № 460-ІХ пункт 8 частини першої статті 353 ЦПК України, який передбачав можливість оскарження окремо від рішення суду в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності, виключено. 
 
Згідно частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:              1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Отже, частиною першою статті 389 ЦПК України, в редакції станом на час подання касаційної скарги, не передбачено оскарження у касаційному порядку ухвал судів першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.
Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Ураховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Якименка М. М., на постанову Житомирського апеляційного суду від 08 січня 2020 року необхідно відмовити.
Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Якименка Миколи Миколайовича, на постанову Житомирського апеляційного суду від 08 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                       С. П. Штелик
 
                                                                                                                  А. А. Калараш  
 
                                                                                                                  В. М. Сімоненко