ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30 січня 2020 року                                                                                                          
м. Київ
 
справа № 619/3285/18
провадження № 51-4858 км 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого судді                               ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря 
судового засідання               ОСОБА_4 ,
прокурора                              ОСОБА_5 ,
захисника                               ОСОБА_6 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року стосовно 
                                                           ОСОБА_7 ,
                                                           ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Одеси, який проживає за адресою: 
АДРЕСА_1 , 
 
засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини 
Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 04 червня 2019 року, залишеним без зміни ухвалою Харківського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року, ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів, передбачених:
- ч. 3 ст. 307 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю; 
- ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305 КК України, із застосуванням ст. 68 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він не пізніше 22 червня 2018 року з метою подальшого збуту, незаконно придбав у невстановлених слідством осіб та місці особливо небезпечний наркотичний засіб – канабіс, заздалегідь розфасований у 46 полімерних пакетів, загальною масою 5967,0156 г, що є особливо великим розміром, який помістив у підкапотному просторі – під правим та лівим передніми підкрилками автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 .
Надалі, ОСОБА_7 , з метою отримання грошової винагороди в розмірі 200 доларів США, вирішив здійснити незаконне переміщення через митний кордон України з Російською Федерацією з приховуванням від митного контролю придбаного ним особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 22 червня 2018 року у вечірній час доби, будучи обізнаним про порядок перетину державного кордону України та порядок переміщення товарів через митний кордон України, прибув на автомобілі «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , на територію МП «Щербаківка» МАПП «Гоптівка». Достовірно знаючи про заздалегідь приховані ним 46 полімерних пакетів із вмістом канабісу, під час проведення його усного декларування на предмет наявності речей, заборонених або обмежених для переміщення через митний кордон України, ОСОБА_7 надав інформацію про відсутність будь-яких заборонених предметів, у тому числі й наркотичних засобів.
Проте, під час спільного митно-прикордонного контролю в автомобілі «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_1 , співробітниками Харківської митниці Державної фіскальної служби України та Державної прикордонної служби України із застосуванням службової собаки було виявлено у підкапотному просторі - під правим та лівим передніми підкрилками 46 полімерних пакетів із вмістом особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, загальною масою 5967,0156 г, що є особливо великим розміром, який ОСОБА_7 намагався перемістити через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить її скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги захисник мотивує тим, що ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам КПК України, оскільки суд апеляційної інстанції не спростував усіх доводів його апеляційної скарги, які стосуються того, що: 1) висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305 КК України, ґрунтуються на припущеннях; 2) була допущена неповнота досудового слідства; 3) відсутні докази винуватості його підзахисного в інкримінованих злочинах; 4) суд першої інстанції незаконно відмовив у допиті власника транспортного засобу, з якого було вилучено наркотичний засіб, та безпідставно відмовив у задоволенні ряду клопотань; 5) недопустимими є показання свідка ОСОБА_9 , який був понятим під час виявлення та вилучення наркотичного засобу; 6) при затриманні ОСОБА_7 до нього було застосовано тиск.
Позиції учасників судового провадження
Захисник підтримав касаційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Прокурор заперечив проти касаційної скарги захисника, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення – без зміни.
Мотиви Суду
Положенням ч. 1 ст. 433 КПК України визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Частиною 2 цієї статті визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Щодо доводів захисника, наведених у поданій касаційній скарзі, то Суд уважає їх такими, що заслуговують на увагу з огляду на таке.
Згідно зі статтею 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався; при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із вироком суду першої інстанції через грубе порушення органом досудового розслідування і судом норм процесуального й матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення та постановити стосовно ОСОБА_7 виправдувальний вирок.
Суд апеляційної інстанції в межах, передбачених ст. 404 КПК України, та у порядку, визначеному ст. 405 цього Кодексу, переглянув кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок місцевого суду, належним чином перевірив викладені у ній доводи, які є аналогічними доводам його касаційної скарги, проаналізував їх, зазначивши в ухвалі підстави, через які визнав їх необґрунтованими.
При цьому суд апеляційної інстанції підтвердив правильність висновків суду першої інстанції, який здійснив ретельне дослідження доказів і надав ґрунтовну оцінку доводам як сторони обвинувачення, так і сторони захисту; у своєму рішенні навів докладні мотиви його прийняття і не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути справу та дати правильну юридичну оцінку діям ОСОБА_7 . 
Так, під час апеляційного перегляду не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305 КК України, оскільки, як зазначено в судових рішеннях, його вина підтверджується показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які в судовому засіданні підтвердили факт виявлення та вилучення із автомобіля «Daewoo Lanos», яким керував ОСОБА_7 , наркотичного засобу, а також даними, що містяться в протоколі огляду місця події з фототаблицею до нього, протоколі порушення митних правил, висновках експертиз, зокрема висновку № 1588 від 31 липня 2017 року, згідно з яким на ватних тампонах зі змивів рук ОСОБА_7 та на зрізах нігтьових пластин виявлено психоактивний компонент канабісу – тетрагідроканабінол.
Крім того, суд апеляційної інстанції, на думку колегії суддів, спростував доводи його апеляційної скарги щодо незаконної відмови судом першої інстанції у допиті власника транспортного засобу, з якого було вилучено наркотичний засіб, оскільки сторона захисту, відповідно до ч. 2 ст. 327 КПК України, не забезпечила його прибуття в судове засідання. 
Посилання захисника на недопустимість показань свідка ОСОБА_9 , який був понятим під час виявлення та вилучення наркотичного засобу, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції його в судовому засіданні не допитував, а отже й не враховував його показання під час досудового слідства.
Колегією суддів установлено, що перегляд вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 судом апеляційної інстанції за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 здійснювався з дотриманням вимог статей 404, 405, 407, 412-414 КПК України.
Згідно з приписами ч. 3 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції зобов`язаний за клопотанням учасників судового провадження повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями. 
Як убачається з матеріалів кримінального провадження та звукозапису судового засідання в суді апеляційної інстанції, стороною захисту жодного клопотання, в тому числі й щодо допиту власника транспортного засобу – ОСОБА_8 , проведення експертизи, заявлено не було.
Що стосується доводів сторони захисту про застосування до його підзахисного тиску під час затримання останнього, то вони не заслуговують на увагу, оскільки згідно з матеріалами кримінального провадження, жодних скарг від ОСОБА_7 як під час досудового слідства, так і під час судового розгляду не надходило.
Крім того, відповідно до звукозапису, 12 вересня 2018 року ОСОБА_7 у судовому засіданні повідомив, що під час досудового слідства до нього не було застосовано ні психологічного, ні фізичного тиску.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону, постановлена ухвала відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.
Керуючись статтями 441, 442 КПК України, Суд 
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Харківського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_7 – без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                            ОСОБА_2                          ОСОБА_3