ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року
м. Київ

Справа № 910/20190/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульського Г.М. - головуючого, Кушніра І.В., Краснова Є.В.
розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів"
на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Агрикова О.В., Тарасенко К.В.)
за заявою Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів"
про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2017 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2017 за виключними обставинами
за позовом Національного антикорупційного бюро України
до 1. Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа", 2. Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", 3. Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державне підприємство "Енергоринок"
про визнання договорів недійсними, визнання недійсною угоди,
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами
1.1. Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" подало до суду апеляційної інстанції заяву про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2017 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2017 за виключними обставинами (далі-Заява), у якій просить скасувати зазначені судові рішення, а позов залишити без розгляду.
1.2. Заява обґрунтована тим, що положення пункту 13 частини першої статті 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" щодо права Національного антикорупційного бюро України (далі-Бюро) звертатися з позовами про визнання угод недійсними, рішенням Конституційного Суду України визнано неконституційним, а також постанова апеляційного суду не виконана, що є підставою для перегляду вказаних судових рішень за виключними обставинами та залишення позову Бюро без розгляду.
2. Короткий зміст рішення апеляційного суду
2.1. Оскарженою у касаційному порядку ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2019, у задоволенні Заяви відмовлено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2017 залишено в силі.
2.2. Такі висновки суду мотивовані тим, що спірні правовідносини виникли до прийняття рішення Конституційним Судом України, яке не має зворотної сили, тому постанова апеляційного суду прийнята під час дії пункту 13 частини першої статті 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України", що виключає її перегляд за виключними обставинами. При цьому апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розгляду Заяви в частині перегляду рішення суду першої інстанції за виключними обставинами, оскільки воно було скасовано постановою апеляційного суду, яка є виконаною з моменту набрання нею законної сили та виконавче провадження за нею не здійснюється, що виключає можливість його перегляду.
3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та позиція інших учасників справи
3.1. У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 і прийняти нове рішення, яким Заяву задовольнити, постанову апеляційного суду від 16.11.2017 скасувати та залишити позов без розгляду.
3.2. В обґрунтування доводів касаційної скарги заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, оскільки рішення суду не виконане, так як не відбулося стягнення в дохід держави за рішенням суду одержаного сторонами за недійсною угодою. При цьому заявник вказує, що апеляційний суд повинен був врахувати висновки Конституційного Суду України, які викладені у вказаному рішенні, для виправлення судової помилки.
3.3. Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" у відзиві на касаційну скаргу просить залишити без змін вказане судове рішення, посилаючись на те, що воно прийнято апеляційним судом у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
3.4. У поданих Державним підприємством "Енергоринок" письмових поясненнях до касаційної скарги це підприємство зазначає про необґрунтованість доводів, викладених у касаційній скарзі, зазначаючи, що положення статті 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" втратили чинність лише після прийняття рішення Конституційним Судом України.
3.5. Бюро у відзиві на касаційну скаргу просить залишити без змін вказане судове рішення, посилаючись на те, що воно прийнято апеляційним судом у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
3.6. Відзив Бюро від 24.12.2019 на касаційну скаргу, який надісланий засобами поштового зв`язку 27.12.2019 до Верховного Суду, не може бути розглянуто, оскільки він поданий поза межами строку, визначеного ухвалою Касаційного господарського суду від 08.11.2019.
Так ухвалою Верховного Суду від 08.11.2019 визначено строк для подання відзиву на касаційну скаргу з доказами надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, до Касаційного господарського суду до 26.11.2019.
Частиною 1 статті 295 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.
Згідно частини 4 статті 13 цього Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до положень частини 1 статті 118 вказаного Кодексу право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
Отже поза межами вказаного строку право на подачу відзиву відсутнє.
На підставі викладеного, відзив Бюро від 24.12.2019 залишено судом без розгляду, оскільки він був поданий після закінчення строку, наданого для його подання, без наявності поважних причин.
4. Мотивувальна частина
4.1. Переглянувши оскаржену ухвалу суду апеляційної інстанції, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
4.2. Суд апеляційної інстанції в оскарженій ухвалі з посиланням на частину сьому статті 325 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) вказав, що прийнята ним ухвала може бути оскаржена.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 760/20599/15-ц із подібних правовідносин, з посиланням на практику ЄСПЛ, щодо застосування статей 255, 287 ГПК України зазначено, що суд касаційної інстанції не вправі відмовити у перевірці законності судового рішення.
Згідно вимог частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 45 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" саме Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.
Таким чином, оскільки право на касаційне оскарження ухвали суду про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами врегульовано статтею 325 ГПК України, суд касаційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності.
4.3. Стаття 36 частина 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначає, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
Відповідно до частини першої статті 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно з пунктом 1 частини третьої зазначеної статті підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.
Наведеним положенням процесуального закону запроваджено правовий механізм перегляду судового рішення, яке набрало законної сили, у зв`язку з виключними обставинами, якими є, зокрема, визнання Конституційним Судом України неконституційним закону або його окремих положень, застосованих судом під час розгляду справи.
4.4. Разом з тим, відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, наведених у рішенні від 30.04.2013 у справі «Тимошенко проти України» (заява № 49872/11), щодо принципу юридичної визначеності, останній означає, що застосування національного законодавства має бути передбачуваним тією мірою, щоб воно відповідало стандарту «законності», передбаченому Конвенцією - стандарту, що вимагає, щоб усе законодавство було сформульовано з достатньою точністю для того, щоб надати особі можливість - за потреби, за відповідної консультації - передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може потягнути за собою її дія (параграф 264).
4.5. Як вже зазначалося, пунктом 1 частини третьої статті 320 ГПК України, визначено, що встановлена Конституційним Судом України, зокрема, неконституційність закону чи його окремих положень є підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у тому разі, якщо це судове рішення набрало законної сили, однак ще не виконане.
Отже застереження щодо можливості перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у разі, якщо воно ще не виконане, ґрунтується на принципі юридичної визначеності, який вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.
Дія принципу res judicata передбачає встановлення у відносинах між сторонами спору, вирішеного остаточним і обов`язковим для сторін судовим рішенням, стану правової визначеності.
Таким чином судовим рішенням, за яким вирішено спір та яке не потребує виконання, встановлено стан правової визначеності у відносинах між сторонами, і такий стан та наслідки, передбачені таким судовим рішенням, встановлюються одразу з набранням рішенням сили.
4.6. За вказаних обставин виконання судового рішення про визнання недійсним правочину (договору, угоди) не вимагає від учасників справи та/або уповноважених органів вчинення певних заходів щодо його фактичного виконання, а визначені цим рішенням наслідки настають для сторін з моменту набрання законної сили таким судовим рішенням, тобто фактично виконання рішення суду вичерпується фактом набранням ним законної сили, тому перегляд такого рішення на підставі пункту 1 частини третьої статті 320 ГПК України суперечитиме принципу res judicata.
4.7. Отже постанова Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2017, про перегляд якої у зв?язку з виключними обставинами заявлено у цій справі та яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 04.04.2018, є фактично виконаною з моменту набрання нею законної сили, а отже й на час прийняття рішення Конституційним Судом України про визнання неконституційним положення пункту 13 частини першої статті 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" 05.06.2019, тому не може бути переглянута у зв?язку з виключними обставинами відповідно до пункту 1 частини третьої статті 320 ГПК України.
4.8. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.10.2019 у справі № 922/1391/18, відступати від якої колегія суддів правових підстав не вбачає.
4.9. При цьому колегія суддів зазначає, що частиною другою статті 152 Конституції України визначено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Аналогічне положення закріплене у статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України".
Частиною третьою пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 24.12.1997 № 8-зп визначено, що частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.
Таким чином прийняття Конституційним Судом України рішення, яке покладено в основу Заяви, як підстави для перегляду постанови суду апеляційної інстанції за виключними обставинами, не є правовою підставою для її скасування, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин у справі, що переглядається, пункт 13 частини першої статті 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" був чинним і у встановленому законом порядку дана норма закону неконституційною не визнавалась.
4.10. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
4.11. Ураховуючи наведені положення законодавства, колегія суддів зазначає, що оскаржена ухвала прийнята із додержанням норм процесуального права, тому правових підстав для її скасування не вбачається.
4.12. Наведеним спростовуються доводи, викладені у касаційній скарзі, щодо незаконності оскаржуваної ухвали апеляційного суду.
Керуючись статтями 301, 308, 309, 314, 315, 317, 320 Господарського процесуального кодексу України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" залишити без задоволення, а ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 у справі Господарського суду міста Києва № 910/20190/16, залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Г.М. Мачульський

Судді                                                                                          І.В. Кушнір

                                                                                          Є.В. Краснов