Головуючий суду 1 інстанції - Ткач О.В.
Доповідач -Коновалова В.А.

Справа № 431/171/15-ц
Провадження № 22-ц/810/18/20

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

                                ПОСТАНОВА
 Іменем України
10 лютого 2020 року                                                                                     м. Сєвєродонецьк
                                                                                        
Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Коновалової В.А.,  
суддів: Авалян Н.М., Луганської В.М., 
за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М., 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 , 
заінтересована особа - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , 
на ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 16 грудня 2019 року, постановлену у складі судді Ткач О.В. в м. Старобільськ Луганської області,
за заявою  ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,
                                                    в с т а н о в и в:
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, посилаючись на те, що рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 06 листопада 2015 року у справі № 431/171/15-ц задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, зобов`язання вчинити певні дії, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним. Суд поновив ОСОБА_1 строк позовної давності для звернення до суду, зобов`язав ОСОБА_2 відновити становище, яке існувало між квартирами 5 і 6 у будинку АДРЕСА_2 та обладнати ці приміщення відповідно до проектної документації згідно поверхового плану від 12 липня 1971 року за свій рахунок, свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_2 29 червня 2010 року визнав недійсним та скасував.
26 листопада 2015 року ОСОБА_1 отримала виконавчий лист у справі № 431/171/15-ц, в якому строк пред`явлення його до виконання зазначено до 23 листопада 2016 року.
17 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулась у відділ державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції із заявою про примусове виконання вказаного виконавчого листа, але цього ж дня їй старшим державним виконавцем відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Заявниця вказує на те, що неодноразово на протязі 2016-2019 року зверталась із заявами та скаргами до начальника ВДВС Старобільського РУЮ та начальника ГТУЮ у Луганській області стосовно незаконної постанови старшого державного виконавця від 17 грудня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження.
В обґрунтування поважності причини пропуску строку заявниця зазначила тяжку хворобу свого чоловіка у 2015 році та його смерть у 2016 році, що вплинуло на її моральне та фізичне здоров`я. Також, заявниця вказує на те, що вона розраховувала на добровільне виконання рішення суду ОСОБА_2 . Станом на день звернення заявниці із даною заявою остання не може користуватися газовими приладами у зв`язку з їх відключенням працівниками газової служби 20 грудня 2018 року саме через проблему невиконання вказаного рішення суду.
Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 16 грудня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та  ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її заяву в повному обсязі, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 неодноразово на протязі з січня 2016 року по жовтень 2019 року зверталась із заявами та скаргами до начальника ВДВС Старобільського РУЮ та начальника ГТУЮ у Луганській області стосовно скасування незаконної постанови старшого державного виконавця ВДВС Старобільського РУЮ від 17 грудня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження, на підтвердження чого до суду першої інстанції надана заява від 05 лютого 2016 року та відповідь на звернення до ГТУЮ у Луганській області від 30 жовтня 2019 року.
Також, заявниця зазначає про те, що у неї є й інші докази на підтвердження звернення ОСОБА_1 з моменту отримання з ВДВС Старобільського РУЮ постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 17 грудня 2015 року до часу звернення до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання як до керівника вищого рівня, так і до інших організацій та установ з метою вирішення питання стосовно виконання вказаного рішення суду.
Додатково в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає те, що суд першої інстанції не звернув уваги та не надав належної оцінки тому, що заявниця розраховувала на порядність ОСОБА_2 та на добровільне виконання ним рішення суду, ОСОБА_1 є людиною похилого віку, вона здійснювала постійний догляд за тяжко хворим чоловіком, смерть останнього вплинула на моральне та фізичне здоров`я стягувача, тривалий час вона самостійно не в змозі була за станом свого здоров`я звернутися до органів державної виконавчої служби. Також, заявниця вказує на те, що ОСОБА_2 незаконно привласнена частина загальної території двоповерхового багатоквартирного будинку та приєднано свій газовий котел до димоходу стягувача, що є порушенням норм безпеки та призвело до вибуху газового котла в квартирі заявниці. Ліквідувати причину несправності неможливо через відсутність доступу до систем газових комунікацій заявниці, оскільки боржником невиконане вказане рішення суду.
ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку передбаченому ч. 5 ст. 130 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Постановляючи ухвалу від 16 грудня 2019 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання суд першої інстанції виходив з того, що він не знаходить підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки відсутні поважні причини пропуску такого строку. Заявниці був встановлений строк пред`явлення виконавчого листа для виконання до 23 листопада 2016 року. ОСОБА_1 17 грудня 2015 року зверталась з заявою про прийняття на примусове виконання виконавчого листа. 17 грудня 2015 року заявниці було відмовлено у відкритті провадження. Про таке рішення ОСОБА_1 була обізнана й відреагувала скаргою, на яку отримала роз`яснення з боку державної виконавчої служби. З 2016 року ОСОБА_1 щодо виконання рішення суду не зверталась. 
Також, суд першої інстанції виходив з того, що мотивація заявниці щодо того, що в грудні 2018 року відключено газопостачання не виправдовує її звернення за поновленням строку в грудні 2019 року, тому суд не вважав обґрунтованим посилання заявниці про небезпеку, пов`язану з перевіркою газової системи в грудні 2018 року.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає матеріалам справи та вимогам закону. 
Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 06 листопада 2015 року у справі № 431/171/15-ц задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, зобов`язання вчинити певні дії, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним.
04 грудня 2015 року ОСОБА_1 отримала виконавчий лист у вказаній справі № 431/171/15-ц, строк пред`явлення якого до виконання до 23 листопада 2016 року.
17 грудня 2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції Стародубцевою О.М. відмовлено у відкритті виконавчого провадження, за вказаним вище виконавчим листом, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у виконавчому листі місце проживання боржника зазначено: Ізраіль, АДРЕСА_3 , що не є підвідомчістю ВДВС Старобільського РУЮ і рішення суду неможливо виконати без участі боржника.
Виконавчі документи повинні бути пред`явлені до виконання в строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».
Згідно ч. 1 ст. 433 ЦПК України та ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. 
Причини, які слід вважати поважними, законодавцем не визначено, а тому у відповідності до ст. 89 ЦПК України суд дає оцінку поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання на підставі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження доданих до заяви доказів.
Причина пропуску строку може бути визнана поважною, якщо вона унеможливлює або ускладнює можливість вчинення певних процесуальних дій у визначений законом або судом строк, якщо вона виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила цей строк, та якщо виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
На час прийняття судом рішення про зобов`язання вчинити певні дії на користь ОСОБА_1 діяв Закону України «Про виконавче провадження», статтею 22 якого було визначено, що строк пред`явлення виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду, складає 1 рік. З 05 жовтня 2016 року зазначений Закон діє в редакції від 02 червня 2016 року, стаття 12 якого визначила інший строк, протягом якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання, і становить він три роки, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Вказані строки встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Відповідно до пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції з 05 жовтня 2016 року)  виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Аналіз положень пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що цей нормативно-правовий акт підлягає застосуванню тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності вказаним законом. Для пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції з 05 жовтня 2016 року) до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.
Зазначений правовий висновок наведений Верховним Судом у постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц, у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 752/20752/17.
       Оскільки у виконавчому листі, який 04 грудня 2015 року отримано ОСОБА_1 , встановлено строк пред`явлення його до виконання до 23 листопада 2016 року, та річний строк на час набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження», який набув чинності 05 жовтня 2016 року, не сплинув, тому з урахуванням відмови 17 грудня 2015 року державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, строк пред`явлення виконавчого листа у вказаній справі № 431/171/15-ц встановлено до 17 грудня 2018 року.
       Із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання ОСОБА_1 звернулася 11 листопада 2019 року.
Звертаючись до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання як на підставу поважності пропуску строку ОСОБА_1 послалась на те, що вона неодноразово на протязі 2016-2019 року зверталась із заявами та скаргами до начальника ВДВС Старобільського РУЮ та начальника ГТУЮ у Луганській області стосовно незаконної постанови старшого державного виконавця від 17 грудня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження. Також, в обґрунтування поважності причини пропуску строку заявниця зазначила тяжку хворобу свого чоловіка у 2015 році та його смерть у 2016 році, що вплинуло на її моральне та фізичне здоров`я. Також, заявниця вказує на те, що вона розраховувала на добровільне виконання рішення суду ОСОБА_2 . Крім того, вона не може користуватися газовими приладами у зв`язку з їх відключенням працівниками газової служби 20 грудня 2018 року саме через невиконання ОСОБА_2 вказаного рішення суду.
Проте, ОСОБА_1 не надала до суду доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію нею своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема учинення нею усіх можливих та залежних від неї дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення.
Посилання заявниці на те, що вона неодноразово на протязі 2016-2019 року зверталась із заявами та скаргами до начальника ВДВС Старобільського РУЮ та начальника ГТУЮ у Луганській області стосовно незаконної постанови старшого державного виконавця від 17 грудня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини не є поважною причиною пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Крім того, із наданих заявницею до суду першої інстанції доказів вбачається, що остання зверталась 05 лютого 2016 року із заявою до начальника ВДВС Старобільського РУЮ про скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 17 грудня 2015 року та з цього ж питання зверталась у жовтні 2019 році до начальника ГТУЮ у Луганській області. При цьому, заявницею як не надано доказів того, що вона у період з 2016 року по листопад 2019 року (час звернення до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання) в установленому діючим законодавством порядку повторно зверталась до виконавчої служби з приводу примусового виконання рішення Старобільського районного суду Луганської області від 06 листопада 2015 року за вказаним виконавчим листом у справі № 431/171/15-ц, так і не надано доказів, що заявниця у вказаний період зверталась з приводу оскарження вказаної постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 17 грудня 2015 року у судовому порядку.
Згідно інформації наданої Головним територіальним управлянням юстиції у Луганській області в листі від 28 грудня 2018 року, відповідно до вимог п. 4 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», 17 грудня 2015 року державним виконавцем винесеного постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження у зв`язку з пред`явленням виконавчого документа не за територіальністю, оскільки згідно виконавчого документа боржник мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . Повторно вищезазначений виконавчий документ до Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області не надходив. 
Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув уваги та не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_1 є людиною похилого віку, вона у 2015 році здійснювала постійний догляд за тяжко хворим чоловіком, смерть останнього у 2016 році вплинула на моральне та фізичне здоров`я стягувача, тривалий час вона самостійно не в змозі була за станом свого здоров`я звернутися до органів державної виконавчої служби, оскільки вказані обставини не підтверджено заявницею належними та допустимими доказами, як це передбачено ст. 81 ЦПК України і є її процесуальним обов`язком. 
Посилання заявниці на те, що вона розраховувала на добровільне виконання рішення суду ОСОБА_2 та вона не може користуватися газовими приладами у зв`язку з їх відключенням працівниками газової служби 20 грудня 2018 року саме через невиконання ОСОБА_2 вказаного рішення суду колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки вказані обставини не є поважними причинами пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та не свідчать про наявність перешкод для звернення ОСОБА_1 в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку до виконавчої служби з приводу виконання судового рішення за вказаним виконавчим листом до спливу трирічного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
На наявність будь-яких інших підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа для виконання заявниця не посилається.
При цьому, належних і допустимих доказів про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які б завадили ОСОБА_1 повторно пред`явити вказаний виконавчий лист до виконання в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку до виконання у період з січня 2016 року до листопада 2019 року заявниця не надала, обставини на які вона посилається, такими не є.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що причини, на які посилається заявниця щодо пропуску нею строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є неповажними. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для поновлення ОСОБА_1 строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі № 431/171/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, зобов`язання вчинити певні дії, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, оскільки ОСОБА_1 не наведено та не надано доказів щодо об`єктивних, непереборних перешкод або істотних труднощів для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
З урахуванням зазначеного апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив ОСОБА_1 в задоволенні заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Таким чином, колегія суддів не вбачає  підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог закону.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 383, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд  у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 16 грудня 2019 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 11 лютого 2020 року.
Головуючий                                                                                  В.А. Коновалова
Судді:                                                                                             Н.М. Авалян
                                                                                                       
                                                                                                                 В.М. Луганська