ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 598/661/17	Головуючий у 1-й інстанції Щербата Г.Р. 	
Провадження № 22-ц/817/12/20 	Доповідач - Шевчук Г.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Шевчук Г.М. 
суддів -  Міщій О. Я., Ткач З. Є., 
з участю секретаря - Костів Х.Ю. 
представника відповідача ОСОБА_1 
- ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 598/661/17 за апеляційними скаргами Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" та ОСОБА_1 на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2019 року, ухваленого суддею Щербатою Г.Р., повний текст якого складено 25 жовтня 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

В С Т А Н О В И В:                
               
       У травні 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», назва якого змінена на АТ КБ «ПРИВАТБАНК», звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 02.12.2010 року в сумі 36759,03 грн. В обгрунтування вимог посилався на те, що 02.12.2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до умов якого, банк надав останньому кредит в сумі 18000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач порушив умови договору та не виконував зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого, станом на 02.03.2017 року виникла прострочена заборгованість по кредитному договору, а саме: 13 637,54 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6 892,31 грн. - проценти за користування кредитними коштами, та нарахованих за порушення умов кредитного договору 14 002,55 грн. - пені, а також 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 1 726,62 грн. - штрафу (процентна складова). 
       Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2019 року позов задоволено частково.
       Стягнуто з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), проживаючого по АДРЕСА_1 , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 13637 грн. 54 коп. заборгованості по кредитному договору від 02.12.2010 року та 768 грн. 40 коп. судових витрат по справі. 
       В решті позову відмовлено.
       В апеляційній скарзі АТ КБ "Приватбанк" просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні штрафів та процентів та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд безпідставно звільнив боржника від сплати штрафу та відсотків . Необхідність сплати боржником процентів кредитору передбачає ст.169 Кодексу європейського договірного права. Основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування.
        ОСОБА_1 у апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду в частині стягнення з нього 13637.54 грн. та ухвалити нове, яким у задоволенні позову про стягнення 13637.54 грн. заборгованості за кредитним договором відмовити. В обгрунтування вимог посилається на те, що анкета-заявка, надана позивачем підтверджує відсутність підстав для задоволення позову, оскільки будь-якої інформації щодо передання та отримання кредиту на картковий рахунок у даній заяві судом не виявлено. Жодних доказів щодо обумовлення сторонами ціни та умов договору не подано. 
       У відзиві на апеляційну скаргу АТКБ "ПриватБанк" просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Посилається на те, що зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, умовах надання банківських послуг та правилах користування платіжною карткою. Таким чином, укладення спірного кредитного договору не суперечить законодавству України. Належним доказом зняття коштів з карткового рахунку позичальника є виписка по особовому рахунку. Крім того апелянтом не наведено доказів щодо спростування заборгованості та відсутні такі докази в матеріалах справи .
       Представник ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу, а апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" заперечила.
       АТ КБ "Приватбанк" в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час слухання справи, що у відповідності до вимог ст.372 ч.2 ЦПК України є підставою для розгляду справи у відсутності сторони.
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення.
       Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється згідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
       Судом встановлено, що відповідно до умов договору № б/н від 02.12.2010 року, укладеного між ПАТ «ПРИВАТБАНК», назва якого змінена на АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_1 , банк надав відповідачу кредит в сумі 18000 грн., шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.
       У заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
       До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.
       Згідно з наданим Банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 02 березня 2017 року становить 36 759,03 грн. і складається із: заборгованості за тілом кредиту - 13 637,54 грн., заборгованості за процентами за користування кредитними коштами - 6 892,31 грн., нарахованих: 14 002,55 грн. - пені за несвоєчасне виконання умов договору, 500 грн. - штраф (фіксована частина), та 1 726,62 грн., - штраф (процентна складова).
       Відмовляючи у задоволені позовних вимог щодо стягнення із ОСОБА_1 нарахованих процентів за користування кредитом та штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, і позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору та, що з ними була ознайомлена та згодна відповідачка, підписуючи анкету-заяву позичальника, зокрема щодо тарифів ПАТ КБ «Приватбанк», розміру процентів за користування кредитом.
       З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.
       За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). 
       Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 
       Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
       Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). 
       Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
       Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
       За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
       Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
       У підписаній сторонами анкеті-заяві позичальника від 02.12.2010 року не зазначена процентна ставка, строк повернення кредиту.
       Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи.
       Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на тарифи банку, однак таких до позову не додав та матеріали справи не містять.
       Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. 
       Аналогічні висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 та правильно і всупереч твердженням апелянта, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК, судом враховано під час вибору і застосуванні норми права до спірних правовідносин. 
       Умови договорів приєднання розробляються банком, а тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам банківських послуг та доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Тарифи, Умови в правила надання банківських послуг ПАТ КБ "Приватбанк".
       В анкеті-заяві позичальника від 02.12.2010 року процентна ставка не зазначена та не вказано строку повернення кредиту.
       Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір та порядок нарахування відсотків за користування кредитом, а також відповідальність за порушення умов договору у виді сплати пені та штрафів. 
       Таким чином, вірно встановивши обставини по справі та правильно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні вимог про стягнення заборгованості по нарахованій пені за прострочення зобов`язання та штрафів щодо яких відсутні докази про ознайомлення з ними позичальника на момент підписання анкети -заяви.
       Апеляційна скарга ПАТ КБ "Приватбанк" не спростовує висновки суду першої інстанції та не містить посилання на обставини, з якими законодавство пов`язує підстави для скасування чи зміни судового рішення.
       Твердження ПАТ КБ "Приватбанк" щодо помилкового не стягнення на користь банку заборгованості за простроченим тілом кредиту, яке, на думку апелянта, є складовою загальної заборгованості за тілом кредиту, колегія суддів не бере до уваги як не обгрунтовані.
       Згідно з усталеною практикою Європейського суду поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах «Олександр Волков проти України», «C.G. та інші проти Болгарії» та ін.).
       В даному випадку банком не наведено чітких, однозначних та зрозумілих норм закону, на підставі яких ним було пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, та які б слугували достатньою правовою підставою для її задоволення.
       Щодо посилань ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що стягнення з нього 13637,54 грн. є не обгрунтованим, оскільки будь-якої інформації щодо передання та отримання кредиту на картковий рахунок у заяві судом не виявлено не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи. 
       Судом першої інстанції встановлено, що відповідач фактично отримав кошти в сумі 18000 грн, що підтверджується копією умов договору № б/н від 02.12.2010 року, укладеного між ПАТ «ПРИВАТБАНК», назва якого змінена на АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 , згідно якого банк надав відповідачу кредит в сумі 18000 грн., шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації, випискою по рахунку, розрахунком заборгованості в матеріалах справи наявне фото відповідача з карткою, доказів про повернення цих кредитних коштів відповідач не надав. 
       На підставі вищенаведеного, аргументи апеляційної скарги ОСОБА_1 не дають підстав для висновку про необґрунтованість позову в цій частині, а стосуються переоцінки доказів.
       Доводи апеляційних скарг, ретельно досліджені колегією суддів, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.
       Згідно п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.
       За вказаних обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити без задоволення апеляційні скарги, а судове рішення - як постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права - без змін.
       Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
       Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційні скарги Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" та ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2019 року залишити без змін.
       Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

       Повний текст постанови складено 14 січня 2020 року.

Головуюча        :                                                                Г.М. Шевчук

Судді:                                                                         О.Я. Міщій

З.Є. Ткач