ПОСТАНОВА
Іменем України

04 березня 2020 року 
м. Київ
справа №240/5765/18
адміністративне провадження №К/9901/21332/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єзерова А.А., 
суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою Міністерства оборони України
на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26.02.2019 (головуючий суддя Романченко Є.Ю.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2019 (колегія суддів у складі головуючого судді Франовської К.С., суддів Іваненко Т.В., Кузьменка Л.В.)
у справі № 240/5765/18 
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства оборони України, 
третя особа: Військова частина НОМЕР_1 , 
про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу.
I. РУХ СПРАВИ
1. ОСОБА_1 звернувся до суд з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:
2. визнати протиправним і скасувати пункт 9 рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому первинно інвалідності 3 групи, з 14.05.2018, інвалідність якого настала внаслідок травми, поранення, пов`язаних із захистом Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.08.2018 № 81;
3. зобов`язати Міністерство оборони України призначити на виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому первинно інвалідності 3 групи внаслідок травми, поранення, пов`язаних із захистом Батьківщини, в розмірі 250- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2018 року відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та в Порядку затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
4. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26.02.2019, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2019, позов задоволено повністю. 
5. У поданій касаційній скарзі Міністерство оборони України із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судове рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
6. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 .
7. Із довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 03.10.2014 № 1892 та копії свідоцтва про хворобу № 720 слідує, що 24 серпня 2014 року під час виконання завдань антитерористичної операції на командно - спостережному пункті, в якому знаходився майор ОСОБА_1 , почався мінометний обстріл, внаслідок якого він отримав множинні вогнепальні сліпі осколкові поранення лівого плеча, лівого передпліччя, правового стегна.
8. 08 грудня 2014 року за результатами огляду МСЕК позивачу встановлено 10% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, про що свідчить копія довідки МСЕК серії ЖИА №003975 від 03.10.2014. У зв`язку з цим позивачу нарахована та виплачена одноразова грошова допомога по втраті працездатності в сумі 8523 грн.
9. 06 квітня 2018 року госпітальна ВЛК військової частини НОМЕР_2 за розпорядженням ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 29.03.2018 №170 проведено огляд ОСОБА_1 та складено свідоцтво про хворобу № 720 з встановленням діагнозу, причинного зв`язку захворювання, поранення, наслідків травми, пов`язаності із захистом Батьківщини та придатності до військової служби.
10. За результатами обстеження позивача, 30 травня 2018 року МСЕК встановила йому третю групу інвалідності з 14 травня 2018 року та пов`язаність травми, поранення із захистом Батьківщини, про що видала довідку серії 12 ААБ №100847 від 30.05.2018.
11. Одержавши названі медичні висновки, у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, у червні 2018 року позивач звернувся до Міністерства оборони України через Військову частину НОМЕР_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи.
12. Листом від 06.06.2018 за вих. № 3698 Військова частина НОМЕР_1 направила директору Департаменту фінансів Міністерства оборони України заяву ОСОБА_1 разом із доданими документами.
13. Розглянувши звернення позивача, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладеного в п. 9 протоколу № 81 від 03 серпня 2018 року, позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що п. 4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п.8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. ОСОБА_1 групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після первинного встановлення ступеня втрати працездатності.
14. Вважаючи незаконними зазначені дії відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
15. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що норма закону, на яку посилається відповідач,  набрала чинності 01.01.2017 і не може розповсюджуватись на спірні правовідносини, а саме встановлення первинно групи інвалідності (після встановлення відсотка втрати працездатності) за часовий проміжок з 2014 по 2018 рік, оскільки це фактично означатиме застосування зворотної дії закону в часі.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
16. У своїй касаційній скарзі відповідач наголошує, що суди невірно застосували норми чинного законодавства (ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі – Закон №2011-XII) та п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі – Порядок № 975), а також проігнорували релевантну практику Верховного Суду у подібних правовідносинах.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
17. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.
18. Колегія суддів звертає увагу, що з урахуванням частої зміни законодавства у справах цієї категорії насамперед потрібно встановити, які правові норми регулюють відносини сторін на час виникнення спору.
19. Спір виник щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІI групи інвалідності у травні 2018 року, внаслідок травми, захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.
20. Відповідно до абз. 3 п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
21. Отже, до спірних відносин застосовується законодавство, що діяло станом на травень 2018 року.
22. Згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII, який набрав чинності з 01.01.2014, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
23. Положення пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2014.
24. Згодом, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».
25. Обидві ці норми пункту 4 статті 16-3 Закону (абз. 1 і 2) передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності чи ступеня втрати працездатності.
26. Правовідносини щодо первинного встановлення втрати працездатності виникли після набрання чинності зазначеним Законом, тому пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII застосовується до позивача.
27. Суд звертає увагу, що на час первинного встановлення втрати працездатності позивачеві (грудень 2014 року) правова норма, яка обмежує право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком, вже діяла.
28. З часу первинного встановлення ступеню втрати працездатності (грудень 2014 року) до дня встановлення III групи інвалідності (травень 2018 року) минуло понад два роки. Відтак, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі.
29. Також судами встановлено, що 08 грудня 2014 року за результатами огляду МСЕК позивачу встановлено 10% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, про що свідчить копія довідки МСЕК серії ЖИА №003975 від 03.10.2014. У зв`язку з цим позивачу нарахована та виплачена одноразова грошова допомога по втраті працездатності в сумі 8523 грн.
30. Відповідно до п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. При цьому причина інвалідності (ступеня втрати працездатності) для обчислення строку самостійного правового значення не має.
31. Верховний Суд висловлював аналогічну правову позицію щодо застосування зазначених норм права у схожих справах (постанови Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №806/2187/18 та від 20.02.2020 у справі №806/714/18) і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від зазначеної правової позиції.
32. З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.
33. Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права.
34. Відповідно до ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
35. За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову.
36. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 345, 351, 356 КАС України, Суд –
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу Міністерства оборони України – задовольнити.
2. Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26.02.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2019 у справі №240/5765/18 – скасувати.
3. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: Військова частина НОМЕР_1 , про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу – відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб