ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2020 р. 	Справа № 520/5680/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Старосуда М.І. ,  Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 року разом із запереченнями на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., м. Харків, повний текст складено 20.09.19 року по справі № 520/5680/19
за позовом    Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області      
до                       товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія"                                 
про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія", в якому просив до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, експлуатацію будівель товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія", за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Леонівська, 84-А, зупинити повністю шляхом їх знеструмлення з опечатуванням пристроїв відключення джерел електропостачання, у зв`язку з чим зобов`язати керівництво товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія" негайно припинити використання цих будівель з метою проведення будь якої діяльності, не пов`язаної з усуненням порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за наслідками позапланової перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія" на предмет дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів у сферах пожежної і техногенної безпеки встановлено, що експлуатація будівель товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія" здійснювалась з порушеннями, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, що, на думку позивача, зумовлює наявність підстав для застосування заходів реагування.
Під час розгляду справи у суді першої інстанції представником відповідача заявлено клопотання про призначення судової експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності, в обґрунтування якого зазначено, що всі виявлені в ході перевірки та заявлені у позові порушення майже усунуто, наявні підстави для призначення експертизи та зупинення провадження у справі, оскільки неможливий подальший розгляд справи без встановлення тих порушень, які наявні на момент розгляду справи, та причинно-наслідкового зв`язку між цими порушеннями, виникненням загрози життю та/або здоров`ю людей у випадку подальшої експлуатації будівель відповідача.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія" про призначення судової експертизи у справі за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 року у справі №520/5680/19 адміністративний позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду задоволено у повному обсязі. Застосовано заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія". До повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, експлуатацію будівель товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія", за адресою: 62472, Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Леонівська, 84-А, зупинити повністю шляхом їх знеструмлення з опечатуванням пристроїв відключення джерел електропостачання, у зв`язку з чим зобов`язати керівництво товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія" негайно припинити використання цих будівель з метою проведення будь якої діяльності, не пов`язаної з усуненням порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.
Відповідач, товариство з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія", не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу разом із запереченнями на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 року. Свою незгоду з рішенням суду обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовані обставини справи, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, та висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки на час розгляду справи, відповідачем фактично усунені виявлені в ході перевірки порушення. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 року у справі №520/5680/19 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Заперечуючи проти ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення судової експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності, відповідач зазначив, що висновки суду не відповідають чинному законодавству та є неправомірними, оскільки для ухвалення законного та обґрунтованого рішення суд повинен був встановити обставини, чи наявні зазначені в позові порушення на момент розгляду справи та у випадку їх наявності - чи створюють вони загрозу життю та здоров`ю людини. Просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 року про відмову у призначенні судової експертизи, та прийняти нову ухвалу, якою клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія" щодо призначення судової експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності задовольнити. 
Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив суд залишити без змін рішення та ухвалу суду першої інстанції.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.  
Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу від 19.03.2019 р. № 61 "Про проведення позапланових перевірок об`єктів" та посвідчення на проведення перевірки від 19.03.2019 року № 264 в період з 28.03.2019 року по 29.03.2019 року Харківським РВ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області проведена позапланова перевірка додержання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки на території та в будівлях відповідача. За результатами перевірки складено акт № 199 від 29.03.2019 р. щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки. (а.с. 21-31).
В ході перевірки будівель товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія", за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Леонівська, 84-а, було встановлено, що вони експлуатуються з порушеннями вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, зокрема: 1) приміщення будівлі літ. "Ц- 2" не обладнано системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5- 56:2014          "Системи протипожежного захисту"; 2) змонтовані системами протипожежного захисту не обслуговуються відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту" - не укладено договір на обслуговування; 3) дерев`яні елементи горищних покриттів будівель не піддано вогнезахисному оброблянню; 4) допущено зниження класу вогнестійкості елементу заповнення прорізу у протипожежній перешкоді, яка відокремлює приміщення котельної від загального коридору; 5) відсутні сертифікати пожежної небезпеки облицювання стін в коридорі першого поверху та на сходовій клітці будівлі літ. "Ц-2" не вище ніж Г2, В2, Д2, Т2; 6) вмикачі в коридорі першого поверху та на сходовій клітці будівлі літ. "Ц-2" встановлені на горючій основі; 7) допущено зменшення ширини коридору на першому поверсі будівлі літ "Ц-2"; 8) на вікнах першого поверху будівлі літ. "Ц-2" влаштовані глухі грати; 9) на евакуаційному виході, у коридорі на першому поверсі будівлі літ. "Ц-2" улаштовано поріг, який перешкоджає вільній евакуації людей; 10) не надані підтверджуючі матеріали проведеного заміру опору ізоляції електромережі; 11) не надані підтверджуючі матеріали перевірки пристроїв захисту будівель від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів; 12) з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів на розподільчих коробках у коридорі на першому поверсі та у приміщенні 59-27 будівлі літ. "Ц-2" не здійснено за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів; 13) не проведено випробування пожежних резервуарів та пожежних гідрантів з оформленням акту; 14) не проведено технічне обслуговування і перевірку на працездатність шляхом пуску води пожежних кран-комплектів з реєстрацією результатів перевірки у спеціальному журналі; 15) пожежні щити не укомплектовані засобами пожежогасіння; 16) не проведено технічне обслуговування наявних вогнегасників. 
У зв`язку з встановленням вищевказаних порушень, позивач звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені перевіркою та зафіксовані у акті перевірки порушення Правил пожежної безпеки в Україні створюють загрозу життю та здоров`ю людей та на час розгляду справи відповідачем не усунені.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.
Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V) визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).
Відповідно до абз. 2 ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України Закону №877-V, державний нагляд (контроль), серед іншого здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності; гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю); недопущення встановлення планових показників чи будь-якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Згідно з ч. 7 ст. 7 Закону України №877-V, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про пожежну безпеку", забезпечення пожежної безпеки підприємств, установ та організацій покладається на їх керівників і уповноважених ними осіб, якщо інше не передбачено відповідним договором.
Зі змісту позовної заяви встановлено, що підставою для звернення ГУ ДСНС у Харківській області до суду з цим позовом є неусунення відповідачем порушень, зафіксованих в пунктах 4, 5, 6, 9, 11-23 акту перевірки №199 від 29.03.2019 року.
При цьому, колегія суддів зауважує тому, що відповідно до ч. 1 ст. 67 Кодексу цивільного захисту України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема, звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Згідно з ч. 2 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України, у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Згідно з ч. 1 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.
Згідно з ч. 2 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України, повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.
Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств можливе лише за рішенням адміністративного суду, прийнятим за зверненням центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки. Такі заходи можуть бути застосовані на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
Разом з тим, системно аналізуючи положення Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та ст. 68, 70 Кодексу цивільного захисту України, колегія суддів вважає, що цими правовими нормами установлена можливість застосування різних заходів реагування за одні й ті самі порушення, при цьому критерієм їх розмежування є створення такими порушеннями загрози життю та здоров`ю людей і саме наявність такої загрози надає можливість для застосування адміністративним судом заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень.
У контексті спірних правовідносин загрозу життю та здоров`ю людей створюють такі порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства, які можуть призвести до виникнення пожежі як неконтрольованого процесу знищування або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають чинники, небезпечні для істот та навколишнього природного середовища (п. 32 ч. 1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України).
Саме такі порушення вимагають вжиття заходів реагування адміністративним судом у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень.
Так, поняття "загрози життю та здоров`ю" є оціночним. Однак це не спростовує необхідність дослідження судом доказів, якими обґрунтовується їх наявність та зважаючи, що такі позови розглядаються за позовними заявами суб`єктів владних повноважень, суди не повинні обмежуватися тільки даними актів перевірок. Достовірність інформації про зафіксовані в них порушення має бути перевірена судами шляхом зібрання відповідних доказів, а застосування судом обраного заходу реагування обґрунтовуватися з дотриманням всіх принципів адміністративного судочинства.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31.10.2018 р. у справі № 826/14758/17.
При цьому, суд повинен встановити обставини щодо того, які саме порушення були фактично усунуті на час прийняття судом рішення та чи не усунуті порушення вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей, а усунення цих порушень вимагає вжиття заходів реагування саме у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі відповідача.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок, що єдиним допустимим  та достатнім доказом є акт перевірки з висновками про відсутність порушень.
При обранні виключного заходу реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі будівель, позивачем як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.
Зазначена позиція апеляційного суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.06.2018 р. у справі № 820/5143/17.
З матеріалів справи встановлено, що відповідачем усунуто порушення, зазначені в акті перевірки, а саме: п. 4 приміщення будівлі літ. «Ц-2» не обладнано системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5- 56:2014 «Системи протипожежного захисту» усунуто в серпні 2019 р., про що свідчить договір підряду № 18/62К від 19.07.2019 року на установку протипожежної системи з актами виконаних робіт (т. 1, а.с. 138-147); п. 5 змонтовані системами протипожежного захисту не обслуговуються відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту», (не укладено договір на обслуговування) усунуто 14.08.2019 р., про що свідчить акт перевірки відповідності автоматичної пожежної сигналізації, договір №0514 від 14.08.2019 року на обслуговування СПЗ, акти виконаних робіт за вересень 2019 р. - січень 2020 р. (т.1, а.с. 148-149, 163); п. 6 дерев`яні елементи горищних покриттів будівель не піддано вогнезахисному оброблянню (не проведений вогнезахист дерев`яних конструкцій) усунуто 21.08.2019 р., про що свідчить договір підряду №164/1 від 19.07.2019 р. на виконання роботи з вогнезахисного обробляння дерев`яних конструкцій з актами виконаних робіт, акт прийняття в експлуатацію виконаних робіт з вогнезахисного обробляння від 21.08.2019 року (т. 1, а.с. 150-160); п. 12 вмикачі та в коридорі першого поверху та на сходовій клітці будівлі літ. «Ц-2» встановлені на горючій основі усунуто в липні 2019 р., про що свідчить акт перевірки від 20 вересня 2019 року №477 (т. 2, а.с. 26-38); п. 15 на евакуаційному виході, у коридорі на першому поверсі будівлі літ. «Ц-2» улаштовано поріг, який перешкоджає вільній евакуації людей усунуто в липні 2019 р., про що свідчить акт перевірки від 20 вересня 2019 року №477 (т. 2, а.с. 26-38); п. 16 не надані підтверджуючі матеріали проведеного заміру опору ізоляції електромережі, (відсутні протоколи перевірки) усунуто, про що свідчить протоколи заміру опору ізоляції, акт перевірки від 20 вересня 2019 року №477 (т.1, а.с. 104-119, т. 2, а.с. 26-38); п. 17 не надані підтверджуючі матеріали перевірки пристроїв захисту будівель від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, (відсутні протоколи перевірки) усунуто в грудні 2019 р., про що свідчить протоколами, щодо проведення робіт з перевірки пристроїв захисту будівель від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів (т.2, а.с. 43-65); п. 18 з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів на розподільчих коробках у коридорі на першому поверсі та у приміщенні 59-27 будівлі літ. «Ц-2» не здійснено за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів усунуто в липні 2019 р., про що свідчить акт перевірки від 20 вересня 2019 року №477 (т. 2, а.с. 26-38); п. 22 пожежні щити не укомплектовані засобами пожежогасіння усунуто в липні 2019 р., про що свідчить акт перевірки від 20 вересня 2019 року №477 (т. 2, а.с. 26-38); п. 23 не проведено технічне обслуговування наявних вогнегасників усунуто 06.09.2019 р., про що свідчить накладна №2524 від 06.09.2019 року на покупку вогнегасників, акт перевірки від 20 вересня 2019 року №477 (т.1, а.с. 165, т. 2, а.с. 26-38). 
Факт часткового усунення відповідачем порушень, зафіксованих актом №199 від 29.03.2019 року, підтверджується актом позапланової перевірки № 592 від 24.12.2019 року і не заперечується позивачем.
Стосовно порушення визначеного пунктом 9 акту перевірки - допущено зниження класу вогнестійкості елементу заповнення прорізу у протипожежній перешкоді, яка відокремлює приміщення котельної від загального коридору, представник відповідача пояснив, що оскільки адміністративна будівля літ. «Ц-2» не має такого приміщення, як котельня; більш того з 12.04.2017 року ТОВ «Мерефянська скляна компанія» відключене від газопостачання, а відповідно ризик виникнення пожежі взагалі відсутній, про, що свідчить акт відключення газопроводу від ГТС (т.1, а.с. 77-78). Крім того, 14.01.2020 року проведено технічну інвентаризацію будівлі, виготовлено новий «Технічний паспорт Адміністративна будівля літ. «Ц-2», який підтверджує відсутність котельної (т.2, а.с. 66-74). 
Щодо порушення визначеного п. 11 акту перевірки не надано сертифікати пожежної небезпеки облицювання стін в коридорі першого поверху та на сходовій клітці будівлі літ. «Ц-2» не вище ніж Г2, В2, Д2, Т2, представник відповідача пояснив, що оскільки перебування 50 та більше осіб в адміністративній будівлі літ «Ц- 2» виключено, оскільки, навіть на час проведення перевірки чисельність працюючих в ТОВ «Мерефянська скляна компанія» складала 10 осіб, про що свідчить довідка про чисельний склад працівників ТОВ «Мерефянська скляна компанія», яка станом на 16.09.2019 року складала 10 осіб, наказ №1 від 09.01.2019 року «Про затвердження нового штатного розпису з 13.03.2019 р. та скорочення штату працівників підприємства» зі штатними розкладами, з якого також встановлено, що з 01.03.2019 року в ТОВ «Мерефянська скляна компанія» працює значно менше осіб, аніж 50 осіб. (т. 1, а.с. 80-82, 137).  
Що стосується порушення, визначеного пунктом 13 акту перевірки - ширина коридору, колегія суддів зазначає, що ширина коридору є більш ніж достатньою з урахуванням чисельності працівників відповідача, яка станом на 01.09.2019 року складала 10 осіб, про що свідчить технічний паспорт на виробничий будинок.
Стосовно порушення визначеного пунктом 14 акту перевірки на вікнах першого поверху будівлі літ. «Ц-2» влаштовані глухі грати, представник відповідача пояснив, що оскільки обов`язковою умовою його наявності є перебування людей у приміщенні. Глухі грати дійсно були встановлені на вікнах приміщень адміністративної будівлі літ «Ц-2», але тільки з фасаду, який виходить на вулицю та лише після того, як ці приміщення взагалі перестали використовуватися - наприкінці 2015 року. 3 цього часу ТОВ «Мерефянська скляна компанія» використовує лише ті приміщення, вікна яких виходять у двір підприємства. Ці вікна не обладнувалися жодними гратами, про що свідчить фото вікон кабінетів адміністративної будівлі літ. «Ц-2», а саме фасаду, який виходить у двір підприємства (т.2, а.с.75-76). Тобто приміщення, на вікнах яких є грати з 2015 року не використовуються для перебування людей. 
Стосовно п. 20 не проведено випробування пожежних резервуарів та пожежних гідрантів з оформленням акту, представник відповідача пояснив, що у зв`язку з знеструмленням основних виробничих цехів і насосної станції вода з зовнішнього протипожежного водопроводу злита, однак, з метою забезпечення дотримання протипожежного стану, запас води на підприємстві створений за рахунок басейну градирні об`ємом 30 м.куб.
Колегія суддів зазначає, що вищевказаними наданими до матеріалів справи доказами та поясненнями, наданими в судовому засіданні, підтверджено факт усунення відповідачем порушень, зазначених у акті перевірки.
Доказів того, що порушення, які залишились не усунутими, створюють загрозу життю і здоров`ю людей, позивачем суду не надано.
Крім того, колегія суддів зазначає, що захід реагування у вигляді повного зупинення об`єкту підприємства до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки є крайнім заходом, обрання якого є доцільним лише у разі, якщо допущені порушення реально створюють загрозу життю та здоров`ю людей. Поняття «загроза життю та здоров`ю людини» є оціночним поняттям, яке лежить у сфері захисту населення, території, майна.
При цьому, захід реагування у вигляді повного зупинення експлуатацію будівлі є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. При обранні такого заходу реагування, позивачем як суб`єктом владних повноважень, так і судом, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.
Передумовою звернення суб`єкта владних повноважень до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування є встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей.
У відповідності до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Колегія суддів зазначає, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що виявлені порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки у відповідача створюють загрозу життю та здоров`ю людей. Настання реальної загрози життю здоров`ю людей слід пов`язувати з обставинами, які можуть призвести до займання, розповсюдження вогню, виникнення аварій (катастроф) та з впливом небезпечних факторів, які породжують вказані явища.
Враховуючи те, що заходи реагування застосовуються судом за позовом органу державного нагляду, суд першої інстанції мав обґрунтувати наявність підстав для цього, тобто вказати та довести, що виявлені порушення створюють загрозу життю і здоров`ю людей, а також необхідність застосування конкретного заходу реагування залежно від характеру порушень та ступеню їх небезпеки.
Зважаючи на те, що відповідачем здійснено заходи щодо усунення виявлених порушень, та беручи до уваги принцип пропорційності, що передбачає дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані такі заходи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає передчасним висновок  суду  першої  інстанції про необхідність  застосування до відповідача заходів реагування державного нагляду (контролю) у вигляді зупинення повністю експлуатації будівель товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія" за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Леонівська,84-А.
Судом  першої  інстанції  безпідставно  не були  прийняті  до уваги  доводи  відповідача про вжиття вичерпних заходів по усуненню порушень, виявлених позивачем, та надані на підтвердження цього до матеріалів справи докази.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції фактично ухилився від надання оцінки доводам відповідача, зазначивши, що допустимим  та достатнім доказом є акт перевірки суб`єкта владних повноважень.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.
З приводу наданих відповідачем заперечень на ухвалу суду першої інстанції від 18.09.2019 року про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення судової експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 102 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.
Правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя України незалежною, кваліфікованою і об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки визначає Закон України "Про судову експертизу".
У відповідності до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Питання проведення судових експертиз регламентовано Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 року.
Положеннями п. 1.2 вищевказаної Інструкції визначені основні види (підвиди) експертиз, серед яких судової експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності не передбачено.
Крім того, відповідно до приписів ч. 1 ст.102 Кодексу адміністративного судочинства України, призначення експертизи віднесено на розсуд суду, який приймає рішення з огляду на конкретні обставини справи, необхідність застосування спеціальних знань у сфері іншій ніж право та неможливості встановлення фактичних обставин справи.
Отже, підставою для призначення судової експертизи є необхідність з`ясування обставин, які потребують спеціальних знань, тобто тих, що виходять за межі знань осіб, які беруть участь у справі, а також суду, котрий розглядає справу.
Колегія суддів зазначає, що для підтвердження факту виконання припису, тобто факту усунення порушень, відсутня необхідність залучення експерта.
На підставі викладеного, за відсутності обов`язкових вимог, наявність яких зумовлює необхідність призначення експертизи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для її призначення.
У відповідності до ч. 1 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосовані норми матеріального права, а тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову в задоволенні позову. 
Керуючись ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія" задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 року по справі № 520/5680/19 скасувати.
Прийняти постанову, якою в позові Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 	(підпис)	Мінаєва О.М.	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Старосуд М.І.    Макаренко Я.М.  	
Повний текст постанови виготовлений  24.02.2020 року