ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6813/19  Номер провадження 22-ц/814/651/20	Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А.  Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого судді Прядкіної О.В., 
суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу у м. Полтава за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 16 грудня 2019 року, прийнятої під головуванням судді Самсонової О.А. в м. Полтава
у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживача – визнання права,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом.Просила суд визнати її право на отримання відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за рахунок відповідача за вкладом від 20 листопада 2015 р. додатково на суму 19 389,01 грн., укладеному між нею та ПАТ «Банк Михайлівський». 

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16 грудня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 , оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Роз`яснено позивачу право звернутися з таким позовом до суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалу оскаржила ОСОБА_1 , яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до Київського районного суду м. Полтави.
Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.8 п.4 ст,128 та ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність ОСОБА_1 , яка за повідомленням відділення зв`язку відсутня за адресою місцезнаходення та не повідомила суду іншої адреси.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:
Як вбачається з матеріалів справи, що 20.11.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладений договір № 980-024-000001691 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» відповідно до якого банк вікрив поточний рахунок.
20.11.2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», від імені якого діяло ПАТ «Банк Михайлівський», укладений договір № 980-024-000152373, відповідно до якого вона передала у власність ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» кошти в сумі 22 000 грн. на строк 182 дня, з дати укладення договору по 20.05.2016, під 34,4% річних, що складає 27% річних після утримання податку. 
20.11.2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», від імені якого діяло ПАТ «Банк Михайлівський» укладена додаткова угода до договору № 980-024-000152373, згідно якого сума залучених коштів становить 30 000 грн., внесення вказаних коштів підтверджується квитанцією № 3534320.
16.01.2016 року між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», від імені якого діяло ПАТ «Банк Михайлівський», укладений договір № 980-024-000176880 відповідно до якого вона передала у власність ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» кошти в сумі 150 000 грн. на строк 181 день, з дати укладення договору по 15.07.2016, під 34,78% річних, що складає 28% річних після утримання податку. ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» повертає їй кошти на рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський», внесення коштів підтверджується квитанцією № 2391875.
04.05.2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», від імені якого діяло ПАТ «Банк Михайлівський» укладена додаткова угода до договору № 980-024-000176880, згідно якого сума залучених коштів становить 170 000 грн. 19.05.2016 року кошти згідно з договором № 980-024-000152373 від 20.11.2015 року в сумі 30 000 грн. та згідно з договором № 980-024-000176880 від 16.01.2016 року в сумі 170 000 грн. були сплачені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковим центром» на її поточний рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський».
На підставі рішення Правління Національного банку України від 23.05.2016 року № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 року № 812 про запровадження тимчасової адміністрації. 
Відповідно до рішення Правління НБ України від 12.07.2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський».

13.06.2017 року позивач отримала кошти від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в сумі 180 610.99 грн., решта суми вкладів у розмірі 19 389,01 грн. залишилась не виплаченою.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, районний суд свою ухвалу мотивував тим, що відповідач у справі - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, юридичною особою публічного права, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб. Уповноважена особа Фонду в цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.
Так, правовідносини між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» виникли з договору банківського вкладу.
Оскільки у ПАТ «Банк Михайлівський» з 23 травня 2016 року запроваджено тимчасову адміністрацію, повноваження тимчасового адміністратора банку делеговано уповноваженій особі Фонду, тому на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Відповідно до статті 1 вказаного Закону, установлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.
Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на: правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій; публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
За змістом п.7 частини 1 ст.4 КАС України суб`єктом владних повноважень є, зокрема, будь-який суб`єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій.
З наведеного вбачається, що до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
За нормою ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.
Згідно із ч.1 ст.4 Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими ч.2 ст.4 Закону, серед яких, зокрема, ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників, підвищення рівня фінансової грамотності населення відповідно до цього Закону.
Окрім того, відповідно до ст.6 Закону Фонд наділено повноваженнями видавати нормативно-правові акти, що підлягають державній реєстрації у порядку, встановленому законодавством, з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.
За змістом п.17 ч.1 ст.2 цього Закону уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової  адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
За приписами ч.1 ст.54 Закону, рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.
Таким чином, нормативно-правове регулювання статусу Фонду та його місце в системі гарантування вкладів фізичних осіб дозволяє зробити висновки, що Фонд є суб`єктом публічного права, створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснює нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України.
За таких обставин районний суд прийшов до вірного висновку про відмову у відкритті провадження у справі.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду та не свідчать про порушення ним норм процесуального права.
За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1п.1, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 16 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя                                                                           О. В. Прядкіна
Судді:                                                                                        С. Б. Бутенко
                                                                                    О. І. Обідіна