ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.006733 пров. № А/857/846/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                               Святецького В.В.          
суддів                                                                    Гудима Л.Я., Довгополова О.М. 
з участю секретаря судового засідання             Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Артеміда» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі №1.380.2019.006733 (суддя Крутько О.В., м. Львів) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Артеміда» до Головного управління ДФС у Львівській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про стягнення інфляційних нарахувань на грошові зобов`язання,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Артеміда» звернулося в суд з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, в якому просило стягнути з Державного бюджету України інфляційні нарахування на грошові зобов`язання з відшкодування ПДВ, що відповідно до Розрахунку становлять 202,3 % та складають 5  052  988 грн 71 коп.

Ухвалою від 17 грудня 2019 року Львівський окружний адміністративний суд відмовив у відкритті провадження, керуючись тим, що позов подано з підстав, передбачених ЦК України, а правовідносини, які оспорюються у даній справі, позивач визначає як приватноправові (зобов`язальні) та стверджує, що між сторонами існують цивільні права та обов`язки. Суд дійшов висновку, що фактично звернення позивача до суду з позовом покликане необхідністю захисту права не у сфері публічно-правових відносин, а приватноправових відносин, що виключає розгляд справи в порядку адміністративного судочинства. Натомість вирішення даного спору належить до компетенції господарського суду.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Артеміда» оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

          Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та не звернув належної уваги на характер правовідносин, з яких виник спір. Адже між сторонами відсутні будь-які господарські відносини, а спір виник з приводу відшкодування бюджетної заборгованості з ПДВ внаслідок невиконання податкових органом передбачених ПК України обов`язків та рішень судів.

          Враховуючи ототожнення позивачем поняття бюджетної заборгованості з поняттям грошового зобов`язання, керуючись ст. 625 ЦК України, яка регулює відповідальність за будь-яке грошове зобов`язання незалежно від природи виникнення, позивач і звернувся  саме до адміністративного суду за стягненням інфляційних відрахувань.

          З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

          Відповідачі правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

          Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

          Завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

          Відповідно до абз.1 п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

У цій справі, як видно з позову та аналізу доданих до справи матеріалів, спірні відносини по суті виникли у зв`язку з бездіяльністю податкового органу щодо відшкодування сум ПДВ позивачу протягом тривалого періоду, право якого на отримання таких підтверджено в судовому порядку в процесі оскарження податкового повідомлення - рішення.

          Так, порядок визначення суми ПДВ, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків встановлені Податковим кодексом України.

При цьому держава в особі відповідних державних органів, виконуючи комплекс дій, передбачених ст. 200 ПК України, зобов`язана повернути платнику суму бюджетного відшкодування з ПДВ протягом законодавчо встановленого строку після набуття відповідною сумою статусу узгодженої. Якщо ж протягом відповідного строку необхідних дій для відшкодування податку здійснено не було, невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість, на яку в силу положень п.200.23 ПК України нараховується пеня, що є мірою відповідальності суб`єкта владних повноважень.

          Поряд з цим, підпунктом 17.1.7 ПК України передбачено право платника податків оскаржувати в порядку, встановленому ним Кодексом, рішення, дії (бездіяльності) контролюючих органів (посадових осіб).  

          Відтак, оскільки спірні відносини виникли із недотримання суб`єктом владних повноважень норм ПК України, які визначають, зокрема, комплекс дій, необхідних для своєчасного повернення сум бюджетної заборгованості з податку на додатну вартість, а також міру відповідальності за таку бездіяльність, такі відносини є публічно-правовими.

          Покликання позивача на ст. 625 ЦК України не є безумовним для висновку про приватно-правовий характер відносин, а є підставою для з`ясування питання про правильний спосіб захисту прав позивача, порушених тривалою бездіяльністю податкового органу щодо відшкодування ПДВ,  на підставі вказаної норми. 

          Отже, позивач, звертаючись до адміністративного суду, обґрунтовано визначив належність спору до адміністративної юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли у сфері публічно-правових відносин.

          Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України не відповідають наведеним вище нормам матеріального та процесуального права.

          Згідно зі ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

          З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення у справі, порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що є обов`язковими підставами для скасування судового рішення.

          Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

          Керуючись статтями 229, 243, 308, 310, 313, 315, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Артеміда» задовольнити.
Скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі №1.380.2019.006733 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 24.02.2020.