Ухвала
Іменем України
21 січня 2020 року
м. Київ
справа № 744/1600/18
провадження № 51-  242 ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду:

головуючого                      ОСОБА_1 ,
суддів:                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 16 листопада  2018 року про приведення вироку суду Російської Федерації щодо ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України, та на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року,
встановив:
За вироком Октябрського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації (далі - РФ)   від 16 травня 2017 року, з урахуванням змін, внесених ухвалою Бєлгородського обласного суду від 11 квітня 2018 року,   ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.30, п. «а» ч.4 ст. 228-1, п. «а» ч.4 ст. 228-1, ч.3 ст.30, ч.5 ст. 228.1, ч.3 ст.69 Кримінального кодексу Російської Федерації (далі - КК РФ). 
Ухвалою Семенівського районного суду Чернігівської області від 16 листопада  2018 року розглянуто клопотання Міністерства юстиції України про приведення вказаного вироку суду РФ щодо ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.
Постановлено вважати   ОСОБА_4 , засудженого  вироком Октябрського районного суду м. Бєлгорода  РФ  від 16 травня 2017 року,  за ч.3 ст.30, п. «а» ч.4 ст. 228-1, п. «а» ч.4 ст. 228-1, ч.3 ст.30, ч.5 ст. 228.1, ч.3 ст.69 КК РФ таким, що відповідає засудженню його за ч.2 ст.15,  ч.3 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 Кримінального кодексу України (далі - КК України) із застосуванням статті ч.ч.1 і 2 ст. 70  КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років без конфіскації майна. 
Постановлено строк відбування покарання  ОСОБА_4 обчислювати з 17 травня 2017 року.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК Українизараховано у строк покарання час попереднього ув`язнення за період з 14 серпня 2015 року по 16 травня 2016 року.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року апеляційна скарга засудженого  ОСОБА_4 залишена без задоволення, зазначена ухвала суду першої інстанції залишена без змін. 
У касаційній скарзі, поданій до Касаційного кримінального суду Верховного Суду засуджений  ОСОБА_4 посилається на те, що ухвали суду першої й апеляційної інстанцій є необґрунтованими, оскільки судами не враховано, що тривалість призначеного йому строку покарання не відповідає положенням кримінального закону України та на один рік перевищує максимальний термін покарання за аналогічною статтею КК України. Вказує, що суд першої інстанції розглянув питання про приведення вироку у відповідність з чинним законодавством України без його участі та участі захисника, чим порушено його право на захист та право справедливого судового розгляду (ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Просить задовольнити касаційну скаргу, судові рішення скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції з повторним розглядом питання про приведення вироку РФ у відповідність з чинним КК України, з його участю в режимі відеоконференції, скасувати вирок суду РФ. 
Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про те, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до п. 8 ч.2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення прав на апеляційне та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення. Отже, суду слід з`ясувати, чи можуть бути оспорювані судові рішення предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Як вбачається зі змісту скарги засуджений  ОСОБА_4 не погоджується з вироком  суду РФ та судовими рішеннями про приведення вироку РФ щодо нього у відповідність з чинним КК України, просить скасувати вирок РФ, судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції з підстави повторного приведення вироку РФ у відповідність з чинним КК України.
Проте, чинним Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК України) не передбачено перегляду в касаційному порядку судових рішень, постановлених судом іноземної держави, у зв`язку з чим вирок суду РФ не може бути предметом касаційного перегляду.  
Крім цього, засуджений ОСОБА_4 оскаржує судові рішення за результатами розгляду клопотання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України на підставі ст. 610 КПК України.
У ч.7 ст. 610 КПК України встановлено, що за наслідками розгляду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку. При цьому, право на касаційне оскарження такого рішення цією статтею не передбачено.
Також указане правило не може бути виведено із загальних положень статті 424 КПК. Відповідно до зазначеної статті (наскільки вона може обговорюватися в контексті цієї справи), в касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
На переконання колегії судів, оскаржені ухвали не є ухвалами суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, які зазначено у частині 2 статті 424 КПК, оскільки вони не охоплюються поняттям «судове провадження», визначення якого дано в пункті 24 частини 1 статті З цього Кодексу. Отже, вони і не є предметом касаційного оскарження, а, відповідно, і розгляду по суті.
Отже, засудженим Шевкоплясом А.В. подана касаційна скарга на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 16 листопада 2018 року про приведення вироку суду Російської Федерації щодо ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України, та на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_5 каровець                                    ОСОБА_2                        ОСОБА_3