ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 січня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 916/2870/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:  
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів: Л.О. Будішевська, С.В. Таран,
секретар судового засідання – І.В. Іванов,
за участю представників сторін:
від позивача: С.О. Коротков, Ю.О. Розенбойм,
від відповідача: О.В. Новічкова
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ"
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 (суддя Волков Р.В., м. Одеса) про забезпечення позову
у справі № 916/2870/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" 
до відповідача Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" 
про визнання продовженим, визнання договору укладеним,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" (далі також - ТОВ "Транс-Сервіс", Товариство) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (далі також - ДП "МТП "Чорноморськ", Підприємство) про визнання укладеним договору оренди. 
16.10.2019 до суду надійшла уточнена позовна заява, яку господарський суд першої інстанції прийняв до розгляду та в якій позивач заявив про зміну предмету позову на підставі ст. 46 ГПК України та просив:
1. Визнати продовженим договір оренди рухомого майна від 01 жовтня 2014 року №347-О між орендодавцем - Державним підприємством "Морський торговельний порт "Чорноморськ" та орендарем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.
2. Визнати укладеним договір оренди між орендодавцем - Державним підприємством "Морський торговельний порт "Чорноморськ" та орендарем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" на умовах, викладених в договорі оренди рухомого майна, направленому орендодавцю ТОВ «Транс-Сервіс» з листом від 25 вересня 2019 року за вих.№530/09, об`єкт оренди: - портальний кран «Кондор» (портовий № 16, інв.. № 3851), рік випуску 1983; - портальний кран «Кондор» (портовий № 19, інв.. № 3827), рік випуску 1977; - портальний кран «Кондор» (портовий № 57, інв. № 3859), рік випуску 1985; - портальний кран «Кондор» (портовий № 114, інв.. № 3863), рік випуску 1986; - портальний кран «Кондор» (портовий № 115, інв.. № 3445), рік випуску 1978.
3. Застосувати умови Договору оренди рухомого майна, направленого орендодавцю ТОВ «Транс-Сервіс» листом від 25 вересня 2019 року за вих.№530/09, об`єкт оренди: - портальний кран «Кондор» (портовий № 16, інв.. № 3851), рік випуску 1983; - портальний кран «Кондор» (портовий № 19, інв.. № 3827), рік випуску 1977; - портальний кран «Кондор» (портовий № 57, інв. № 3859), рік випуску 1985; - портальний кран «Кондор» (портовий № 114, інв.. № 3863), рік випуску 1986; - портальний кран «Кондор» (портовий № 115, інв.. № 3445), рік випуску 1978, до відносин між сторонами, які виникли з 02 жовтня 2019 року.
В обґрунтування позову Товариство послалось на те, що воно зверталось до Підприємства із проханням погодити продовження строку дії Договору оренди, однак листом від 02.09.2019 відповідач повідомив позивача, що має намір використовувати об`єкти оренди за договором оренди №347-О від 01.10.2014 для власних потреб, що виключає пролонгацію орендних відносин та укладення договору оренди на новий строк. Відтак, ТОВ «Транс-Сервіс» вважає, що відповідачем не визнається право позивача на оренду рухомого майна в порушення вимог частини 1 статті 777 ЦК України та частини 3 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», які гарантують останньому можливість продовження договірних відносин та переважне право на укладення договору оренди на новий строк.
Також 16.10.2019 до господарського суду першої інстанції надійшла заява ТОВ «Транс-Сервіс» про забезпечення позову (вх.№2-5035/19 від 16.10.2019), в якій  позивач просив заборонити ДП «МТП «Чорноморськ» вилучати, забирати рухоме майно, яке перебуває у користуванні ТОВ «Транс-Сервіс», а саме: - портальний кран «Кондор» (портовий № 16, інв.. № 3851), рік випуску 1983; - портальний кран «Кондор» (портовий № 19, інв.. № 3827), рік випуску 1977; - портальний кран «Кондор» (портовий № 57, інв. № 3859), рік випуску 1985; - портальний кран «Кондор» (портовий № 114, інв.. № 3863), рік випуску 1986; - портальний кран «Кондор» (портовий № 115, інв.. № 3445), рік випуску 1978, та заборонити чинити перешкоди у користуванні вказаним майном до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач вказав, що внаслідок невизнання відповідачем факту продовження договірних відносин та наявності у позивача переважного права на укладення договору оренди на новий строк, існує ризик безпідставного витребування орендованого майна. Товариство вважає, що зазначене може призвести до таких негативних наслідків, як унеможливлення здійснення позивачем навантажувально-розвантажувальних робіт на причалах №№12,14,15, що фактично призведе до зупинення роботи підприємства та зриву виконання позивачем контрактів на перевалку вантажів, укладених з клієнтами; унеможливлення виконання позивачем своїх зобов`язань перед ДП «Адміністрація морських портів України», орендодавцями – РВ ФДМУ по Одеській області та самим відповідачем - ДП «МТП «Чорноморськ», а в кінцевому результаті - перед державним бюджетом; заподіяння великих збитків та шкоди правам та інтересам трудового колективу підприємства, що налічує понад 250 працівників. Також Товариство зазначило, що у разі припинення користування кранами позивач буде змушений провести скорочення значної кількості своїх працівників.
В якості зустрічного забезпечення позивач запропонував застосувати зустрічне забезпечення позову у вигляді його зобов`язання щомісячно перераховувати плату за користування майном на поточний рахунок відповідача на умовах, викладених в додатку до листа ТОВ «Транс-Сервіс» від 25 вересня 2019 року за вих.№530/09, а саме: щомісячно, починаючи із жовтня 2019 року перераховувати на поточний рахунок Підприємства плату за користування майном у розмірі запропонованої орендної плати – 1076721,27 гривень, безготівковими платежами не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним, із застосуванням  коригування платежів за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць, та нараховувати ПДВ на суму платежу у порядку, визначеному законодавством.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 заяву ТОВ «Транс-Сервіс» про забезпечення позову (вх.№2-5035/19 від 16.10.2019) задоволено; заборонено Державному підприємству «Морський торговельний порт «Чорноморськ» вилучати, забирати рухоме майно, яке перебуває у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс", а саме: - портальний кран «Кондор» (портовий № 16, інв. № 3851), рік випуску 1983; - портальний кран «Кондор» (портовий № 19, інв. № 3827), рік випуску 1977; - портальний кран «Кондор» (портовий № 57, інв. № 3859), рік випуску 1985; - портальний кран «Кондор» (портовий № 114, інв. № 3863), рік випуску 1986; - портальний кран «Кондор» (портовий № 115, інв. № 3445), рік випуску 1978, та заборонити чинити перешкоди у користуванні вказаним майном до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі. Встановлено зустрічне забезпечення шляхом встановлення обов`язку Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" щомісячно, починаючи із жовтня 2019 року, перераховувати на поточний рахунок відповідача плату за користування майном у розмірі запропонованої орендної плати -                    1076721,27 гривень, безготівковими платежами не пізніше 15-го числа місяця наступного за звітним, із застосуванням коригування платежів за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць, та нараховувати ПДВ на суму платежу у порядку, визначеному законодавством.          
Ухвала суду мотивована існуванням реальної загрози, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Державному підприємству «Морський торговельний порт «Чорноморськ» вилучати, забирати рухоме майно, яке перебуває у користуванні позивача (портальні крани), а також чинити перешкоди у користуванні вказаним майном може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду. 
Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ДП "МТП "Чорноморськ" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати дану ухвалу. Так, скаржник зазначив, що наведене позивачем обґрунтування не може вважатися належними правовими підставами для застосування судом заходів забезпечення позову, оскільки власник майна - ДП "МТП "Чорноморськ" не повинен зазнавати матеріальних втрат та бути позбавленим права користуватися власним майном у зв`язку із неможливістю виконання ТОВ "Транс-Сервіс" своїх зобов`язань за господарськими договорами з третіми особами лише через закінчення терміну дії договору оренди та не пролонгації його, у той час як для обробки вантажів можна застосувати інші технологічні схеми, технології та залучити до надання послуг підрядників. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 у справі № 916/2870/19; встановлено позивачу строк до 19.11.2019 для подання відзиву на апеляційну скаргу; роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 19.11.2019 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи; попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення заявникові без розгляду; призначено розгляд апеляційної скарги на 03.12.2019 о 10:00 год.          
У відзиві на вказану апеляційну скаргу позивач просив залишити оскаржувану ухвалу без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
03.12.2019 через канцелярію до суду апеляційної інстанції надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" про відвід головуючого судді Поліщук Л.В. у даній справі.  
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 04.12.2020 визнано необґрунтованим заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" відвід головуючому судді у справі № 916/2870/19 Поліщук Л.В.; зупинено провадження у справі № 916/2870/19 за апеляційною скаргою Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" до вирішення питання про відвід головуючого судді Поліщук Л.В.; передано вказану справу для автоматизованого розподілу для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2019 для розгляду заявленого відводу головуючому суддів Поліщук Л.В. у справі №916/2870/19 призначено суддю Аленіна О.Ю., яким ухвалою від 06.12.2019 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" про відвід головуючого судді Поліщук Л.В. у цій справі відмовлено.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2019 поновлено апеляційне провадження у справі № 916/2870/19; призначено розгляд справи № 916/2870/19 за апеляційною скаргою Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 у даній справі на 14.01.2020 о 12:30 год.           
У судовому засідання 14.01.2020 оголошено перерву до 21.01.2020 о 10:00 год., про що ДП "Морський торговельний порт "Чорноморськ", яке не було присутнє в даному судовому засіданні, повідомлене ухвалою суду від 14.01.2020.
21.01.2020 ТОВ "Транс-Сервіс" через канцелярію подало клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи - офіційного перекладу документів міжнародного зразку на англійській мові, а саме: Bill of Lading – коносаменти на підтвердження кількості навантаженого на судна вантажу; Statement of facts (SOF) – Акти часу стоянки (документ, в якому фіксуються всі факти і час, які стосуються судна під час його перебування в порту (з моменту приходу і до моменту виходу з порту), копії яких були надані до відзиву на апеляційну скаргу. При цьому представник позивача послався на неможливість надання цих документів раніше у зв`язку з тим, що для їх перекладу був необхідний деякий час.
Вказане клопотання задоволено колегією суддів, оскільки вказані документи надані на підтвердження доводів позивача, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.
Крім того, у судовому засіданні 21.01.2020 представником відповідача було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з переговорами між сторонами про укладення мирової угоди, яке (клопотання) було відхилено судовою колегією з огляду на тривалий час розгляду даного спору.
У судовому засіданні 21.01.2020 представники сторін підтримали свої правові позиції щодо оскаржуваної ухвали суду.
          Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 17.10.2019, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини”). 
У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі “Пантелеєнко проти України” зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі “Дорани проти Ірландії” Європейський суд з прав людини вказав, що поняття “ефективний засіб” передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
При вирішенні справи “Каіч та інші проти Хорватії” (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.
Отже, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.
          Більш того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Положеннями ст. 136 ГПК України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
          Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. 
Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.
Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 у справі № 916/2870/19, основним видом діяльності позивача -ТОВ «Транс-Сервіс» є транспортне оброблення вантажів.
01.10.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" (орендар) та Державним підприємством "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (орендодавець) було укладено Договір оренди рухомого майна №347-О, відповідно до якого відповідач передав позивачеві в оренду: - портальний кран «Кондор» (портовий № 16, інв.. № 3851), рік випуску 1983, стан - задовільний; - портальний кран «Кондор» (портовий № 19, інв.. № 3827), рік випуску 1977, стан - задовільний; - портальний кран «Кондор» (портовий № 57, інв. № 3859), рік випуску 1985, стан - добрий; - портальний кран «Кондор» (портовий № 114, інв.. № 3863), рік випуску 1986, стан - добрий; - портальний кран «Кондор» (портовий № 115, інв.. № 3445), рік випуску 1978, стан - добрий.
22.12.2017 між ТОВ "Транс-Сервіс" (Портовий оператор) та ДП «Адміністрація морських портів України» укладено договір про забезпечення доступу Портового оператора до причалу(ів) №166-П-АМПУ-17 (із змінами, внесеними додатковою угодою №1 від 18.04.2019), строком на 3 роки від дати його підписання, за умовами якого Адміністрація зобов`язується забезпечити доступ Портового оператора до причалу(ів) №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 11, 12, 14, 15 Іллічівської філії ДП «АМПУ» (надалі – Послуга), що перебуває у господарському віданні Адміністрації для проведення Портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт, а Портовий оператор зобов`язується сплатити Адміністрації плату за Послуги. Послуга надається з метою забезпечення позивачем (Портовим оператором) вантажно-розвантажувальних робіт та надання послуг із використанням причалу(ів) у межах, визначених у паспорті споруди, а саме довжини та ширини конструкції (конструктивної ширини) споруди.
19.04.2019 між Регіональним відділенням ФДМУ по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" укладено договір, згідно з яким сторони вирішили викласти текст договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 18.09.2014 у новій редакції. Так, відповідно до умов даного договору орендодавець (Регіональне відділення ФДМУ по Одеській області) передає, а орендар (ТОВ "Транс-Сервіс") приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно (нежитлові приміщення складу № 8, криту рампу складу № 8, відкриту рампу складу №8, складський майданчик І складу №8), загальною площею 23928,00 кв.м, за адресою: Одеська область, місто Іллічівськ, Сухолиманська, 32, (далі – Майно), що обліковується на балансі ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ». Зазначене майно було передано в оренду з метою проведення вантажних операцій, обслуговування та зберігання вантажів, та розміщення офісних приміщень. Договір укладено до 18.09.2063 включно. 
Згідно з п.11 ч.1 ст. 1 Закону України «Про морські порти України» портовий оператор (стивідорна компанія) - суб`єкт господарювання, що здійснює експлуатацію морського терміналу, проводить вантажно-розвантажувальні роботи, обслуговування та зберігання вантажів, обслуговування суден і пасажирів, а також інші пов`язані з цим види господарської діяльності.
ТОВ "Транс-Сервіс" є портовим оператором (стивідорною компанією), що здійснює експлуатацію морського терміналу у межах Морського торговельного порту «Чорноморськ», що включає технологічно пов`язані об`єкти портової інфраструктури, які забезпечують навантаження-розвантаження та зберігання вантажів, та проводить вантажно-розвантажувальні роботи, обслуговування та зберігання вантажів, а також інші пов`язані з цим види господарської діяльності.
При цьому майно, яке передане в оренду відповідачем (портальні крани «Кондор»), передане саме з метою виконання орендарем вантажних операцій.
Товариством надано копію робочої технологічної карти перевантаження, відповідно до якої до підйомно-транспортного обладнання відноситься кран портальний «Кондор», при цьому для технологічної схеми 1 «вагон-хоппер-2 крана (балансир, підвіска)-трюм (вагон-хоппер самопливом)» необхідні 2 портальні крани «Кондор»; для технологічної схеми 2 «вагон-хоппер-2 крана (балансир, підвіска)-трюм (вагон-хоппер сапопливом) з перестановкою залізничних візків на інший залізничний путь» необхідні 2 портальні крани «Кондор»; для технологчіної схеми 3 «вагон-хоппер-2 крана (балансир-підвіска)-механізований бункер-мобільний конвейер-склад» необхідні 2 портальних крана «Кондор»; для технологічної схеми 5 «трюм-кран (ГРФ) – трюм (штивка)» необхідний 1 портальний кран «Кондор».
Як вбачається з довідки ТОВ «Транс-Сервіс» за січень-вересень 2019 року позивачем було перевантажено усього 617293,925 тис.тон, а з допомогою портальних кранів 218483,185 тис.тон. Згідно із заявкою Товариства №522/09 від 18.09.2019 на ім`я заступника начальника адміністрації Іллічівського морського порта заплановані обсяги перевалки у жовтні 2019 року складають 60000 тон зернових та 10000 тон інших вантажів.
Також позивачем надано докази наявності заяв про постановку до причалів №№12,14,15 під навантаження суден -  т/х «IJSSEIDJK»/ т/х «FEHN LYRA» на 05– 07.10.2019 - 4,5 тис. тон, т/х «AMALT» на 10-17.10.2019 - 25 тис. тон та т/х «Cornelia» на 10-15.10.2019 - 23 тис. тон.  
З вищевикладеного слідує, що у випадку невизнання відповідачем права позивача на користування портальними кранами «Кондор» існує ризик вилучення орендованого майна, що, у свою чергу, може призвести до унеможливлення здійснення Товариством навантажувально-розвантажувальних робіт. Вказане призведе до фактичного зупинення основного виду діяльності позивача – транспортного оброблення вантажів, а отже, існує ризик невиконання ним своїх договірних зобов`язань перед третіми особами.
Крім того, Товариство також вказало на можливість завдання великих збитків та шкоди правам та інтересам трудового колективу підприємства, що налічує понад 250 працівників.
Так, позивачем надано копію угоди про співробітництво від 22.08.2014, укладеної між ТОВ «Транс-Сервіс» та ДП «ІМТП», згідно з якою Порт та Підприємство гарантували працівникам у кількості від 187 до 200 осіб прийом за переведенням з Порту на роботу до Підприємства (позивача) на умовах безстрокового трудового договору. Позивач надав також довідку про те, що відповідно до цієї угоди, починаючи з жовтня 2014 року, ним було прийнято на роботу за переведенням 197 осіб, а станом на 15.10.2019 кількість колишніх працівників ДП «ІМТП», переведених до позивача, складає 129 осіб, з яких докерів-механізаторів, задіяних у перевантаженні вантажів із застосуванням орендованих портальних кранів, - 69 осіб. 
Відтак, у разі припинення користування кранами існує обґрунтований ризик можливого скорочення працівників, задіяних на відповідній роботі, а оскільки відмова відповідача від продовження укладеного між сторонами договору була отримана ним лише за місяць до дати закінчення строку договору, це позбавило ТОВ «Транс-Сервіс» можливості запобігти таким наслідкам.
За таких обставин місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів позивача, зокрема, права на безперешкодне здійснення господарської діяльності, відновлення якого у разі невжиття відповідних заходів забезпечення позову буде утрудненим, а також може призвести до нанесення позивачу збитків, що позбавить його ефективності обраного способу захисту, а тому обґрунтовано задовольнив заяву ТОВ «Транс-Сервіс» про забезпечення позову.
Стосовно зустрічного забезпечення слід зазначити, що положеннями ст. 141 ГПК України встановлено право суду вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. 
Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом:
1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;
2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.
Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.
Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.
З метою недопущення збитків відповідача як орендодавця майна у вигляді неотримання плати за користування майном, позивач запропонував застосувати зустрічне забезпечення позову у вигляді його зобов`язання щомісячно перераховувати плату користування майном на поточний рахунок відповідача на умовах, викладених в додатку до листа ТОВ «Транс-Сервіс» від 25 вересня 2019 року за вих№530/09, а саме: щомісячно, починаючи із жовтня 2019 року, перераховувати на поточний рахунок відповідача плату за користування майном у розмірі запропонованої орендної плати - 1076721,27 гривень, безготівковими платежами не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним, із застосуванням  коригування платежів за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць та нараховувати ПДВ на суму платежу у порядку, визначеному законодавством.
Враховуючи задоволення заяви про забезпечення позову, а також те, що запропоновані заявником заходи зустрічного забезпечення позову є співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати Підприємство у зв`язку із забезпеченням позову, Господарський суд Одеської області вірно встановив зустрічне забезпечення шляхом встановлення обов`язку позивача щомісячно перераховувати плату за користування майном на поточний рахунок відповідача на умовах, викладених в додатку до листа ТОВ «Транс-Сервіс» від 25.09.2019 за вих№530/09, а саме: щомісячно, починаючи із жовтня 2019 року, перераховувати на поточний рахунок відповідача плату за користування майном у розмірі запропонованої орендної плати - 1076721,27 гривень, безготівковими платежами не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним, із застосуванням коригування платежів за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць та нараховувати ПДВ на суму платежу у порядку, визначеному законодавством. 
Крім того, судова колегія зазначає, що рішенням Господарського суду Одеської області від 05.12.2019 у задоволенні позову Товариства відмовлено та скасовано забезпечення позову про заборону Державному підприємству «Морський торговельний порт «Чорноморськ» вилучати, забирати рухоме майно, яке перебуває у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс", та заборону чинити перешкоди у користуванні вказаним майном, - накладене ухвалою даного суду від 17.10.2019 у справі №916/2870/19.
          За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін.
          Витрати зі сплати судового збору за апеляційний перегляд ухвали в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на ДП "Морський торговельний порт "Чорноморськ".
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 276, 281-284 ГПК України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 про забезпечення позову у справі № 916/2870/19 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 27.01.2020.

          Головуючий суддя                                                                      Л.В. Поліщук

          Суддя                                                                                           Л.О. Будішевська

          Суддя                                                                                          С.В. Таран