ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 р.	Справа № 440/4016/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Зеленського В.В.,
Суддів: Чалого І.С. ,  П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні  в режимі відеоконференцзв`язку  у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 28.11.19 року по справі № 440/4016/19 за позовом           ОСОБА_1  до          Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області    ,   про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
22 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання протиправною відмову у закінченні виконавчих проваджень 58674670 від 21.03.2019 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 31392,95 грн., ВП 58674485 від 21.03.2019 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 425,21 грн. та зобов`язання закінчити виконавчі провадження 58674670 від 21.03.2019 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 31392,95 грн. та 58674485 від 21.03.2019 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 425,21 гр.
Рішенням від 28.11.2019 року Полтавським окружним адміністративним судом  відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного  адміністративного  суду     від  28.11.2019 року  по справі  №40/4016/19 та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Також просить винести окрему ухвалу по факту протиправних дій відповідача, яку направити до Головного територіального управління юстиції у Полтавській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону та притягнення винних осіб до відповідальності.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що  виконавчий документ, на підставі якого винесено постанову про стягнення виконавчого збору визнано таким, що не підлягає виконанню, а тому збір обрахований на підставі такого виконавчого документу не підлягає виконанню.
13.02.2020 року електронною поштою від Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області надійшов відзив на апеляційну скаргу.
17.02.2020 року засобами поштового зв`язку від Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області надійшов відзив на апеляційну скаргу.
В обґрунтування відзивів відповідач зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною, а рішення є законним та обґрунтованим  винесеним у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права.
19.02.2020 року  до Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від представника позивача Гузь Т.О., в якій остання просить апеляційну скаргу розглядати за її відсутності та відсутності позивача.
Учасники справи  були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів зауважує, що відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  переглянувши справу за наявними у ній доказами та   перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах  доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено  та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що  постановою старшого державного виконавця Кременчуцького РВДВС ГТУЮ у Полтавській області Стрельцовою А.С. про відкриття виконавчого провадження 58674670 від 21.03.2019 відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови 56905260, виданої 19.03.2019 Кременчуцьким РВДВС ГТУЮ у Полтавській області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кременчуцького РВДВС ГТУЮ у Полтавській області виконавчого збору у сумі 31392,95 грн.
Також постановою старшого державного виконавця Кременчуцького РВДВС ГТУЮ у Полтавській області Стрельцовою А.С. про відкриття виконавчого провадження 58674485 від 21.03.2019 відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови 56904861, виданої 19.03.2019 Кременчуцьким РВДВС ГТУЮ у Полтавській області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кременчуцького РВДВС ГТУЮ у Полтавській області виконавчого збору у сумі 425,21 грн.
ОСОБА_1 , не погодившись з постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП 58674485 від 21.03.2019 та постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження 58674670 від 21.03.2019, оскаржив їх до суду.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року по справі 440/2046/19 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання протиправними та скасування постанов - відмовлено.
Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07.08.2019 по справі 536/2514/15-ц виконавчий лист 536/2514/15, який виданий Кременчуцьким районним судом Полтавської області 20.04.2018 по справі за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованості за договором про надання споживчого кредиту 11203224000 від 23 серпня 2007 року та Додаткової угоди 1 від 23 серпня 2007 року до цього договору станом на 04 листопада 2015 року в сумі 11 126 доларів 53 центи США та пені в сумі 19636 гривень 47 коп. визнано таким, що не підлягає виконанню.
З огляду на зазначене 06.09.2019 представником ОСОБА_1 - адвокатом Гузь Т.О. до Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області подано заяву про закінчення виконавчих проваджень 58674670 від 21.03.2019 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 31392,95 грн. та 58674485 від 21.03.3019 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 425,21 грн.
На вказаний лист Кременчуцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області своїм листом від 24.09.2019 № 27404 повідомив, що виконавче провадження по виконанню виконавчого листа, виданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області 536/2514/15-ц від 20.04.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" боргу в сумі 11126,53 дол. США та пені в сумі 19636,47 грн. завершено на підставі заяви стягувача.
Інших виконавчих документів, які б були визнанні такими, що не підлягають виконанню, на виконанні в Кременчуцькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області не перебуває.
Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Частинами першої та другої статті 27 ЗУ "Про виконання провадження" передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. 
Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу  за виконавчим документом.
За приписами пунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 ЗУ "Про виконання провадження" встановлено, що виконавчий збір не стягується:
1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів;
2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;
3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";
4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;
5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;
6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Також, частиною дев`ятою статті 27 ЗУ "Про виконання провадження" передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
З аналізу вказаної норми колегія суддів робить висновок, що частина перша та друга статті 27 ЗУ "Про виконання провадження" встановлюють загальні правила стягнення виконавчого збору виконавцем.
Разом з тим, ця стаття передбачає винятковий перелік підстав, коли виконавчий збір не стягується.
Згідно частини третьої статті 40 ЗУ "Про виконання провадження" у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Колегія суддів апеляційної інстанції  зазначає, що частина третя статті 40 ЗУ "Про виконання провадження" є спеціальною нормою, яка регулює окремі випадки стягнення виконавчого збору, а тому загальні правила встановлені частинами першою та другою статті 27 зазначеного закону - не можуть застосовуватися.
Аналізуючи норми вищенаведеного законодавства з примусового виконання судових рішень, колегія суддів приходить до висновку, що примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
Аналогічний висновок міститься  у постанові Верховного суду від 30.05.2018 року по справі 808/3791/16.
Тобто, у оскаржуваній відповіді відповідач зазначив, що дане виконавче провадження було завершено 19.03.2019 року  на підставі п.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі заяви стягувача, у зв`язку з чим настають наслідники які передбаченні частиною третьою статті 40 ЗУ "Про виконання провадження" якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору.
Крім того, колегія суддів зазначає, що виконавчий лист 536/2514/15, який  визнано таким, що не підлягає виконанню є підставою для закінчення виконавчого провадження, яке відкрите на підставі виконавчого документа, визнаного таким, що не підлягає виконанню, однак, не тягне за собою протиправності всіх постанов, винесених держаним виконавцем до дня набрання законної сили судовим рішенням про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Крім того,  апелянт просить винести окрему ухвалу по факту протиправних дій відповідача, яку направити до Головного територіального управління юстиції у Полтавській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону та притягнення винних осіб до відповідальності.
Згідно зі ст.324 КАС України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених      статтею 249      цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.
Відповідно до ч.1 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. 
Так, окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.
Реалізація такої процесуальної дії як постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, а рішення про ухвалення такого різновиду ухвал приймається при виявленні таких порушень закону, які вимагають інформування компетентних органів, уповноважених на вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. 
Суд апеляційної інстанції зауважує, що  адміністративний суд наділений диспозитивним правом постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, чи діяння яких визнаються протиправними.
Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного суду від 18.11.2019 року по справі № 1340/4560/18.
Колегія суддів зауважує, що  подана заява не містить обґрунтованих та достатніх аргументів, які б давали підстави для постановлення судом окремої ухвали.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 року по справі № 440/4016/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.В. Зеленський	
Судді	                                         	І.С. Чалий    Я.В. П`янова