24.01.20
22-ц/812/276/20
Справа №485/1485/19
Провадження №22-ц/812/276/20                      Головуючий суду першої інстанції – Квєтка І.А.
Категорія 27                                                         Доповідач суду апеляційної інстанції – Локтіонова О.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

24 січня 2020 року                                                                 м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого – Локтіонової О.В.,
суддів: Колосовського С.Ю.,Ямкової О.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на заочне рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2019 року, ухвалене о 10 год.10 хв. під головуванням судді Квєтки І.А. у приміщенні суду у м.Снігурівка Миколаївської області, повний текст якого складено цього ж дня, за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

16 вересня 2019 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі – АТ «Ощадбанк» або Банк) подало до суду зазначений позов, який обґрунтовувало наступним.
14 лютого 2018 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір №613199 про комплексне банківське обслуговування та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до якого Банк надав ОСОБА_1 кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в межах кредитного ліміту в сумі 26 000 грн. під 35% річних строком на 60 місяців.
У вказаному договорі сторонами було обумовлено сплату позичальником пені та комісійної винагороди за зняття готівкових коштів, наданих в кредит, в розмірі 2,5% від їх розміру під час здійснення відповідної операції.
Банк належним чином виконав всі умови договору, надавши ОСОБА_1 кредит. Але позичальник своїх обов`язків за договором належними чином не виконував, що спричинило прострочку погашення платежів. 
У зв`язку з цим, станом на 22 серпня 2019 року у позичальника утворилася загальна заборгованість за кредитним договором у сумі 29 341,82 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 25 857,62 грн., заборгованості за відсотками у сумі 2928,44 грн., заборгованості з комісії в сумі 65,78 грн., пені в сумі 319,81 грн. та 3% річних від прострочених сум заборгованості у сумі 170,17 грн.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вищезазначену заборгованість за кредитним договором та судовий збір у сумі 1921 грн.
Заочним рішенням Снігурівського районного суду м.Миколаєва від 10 грудня 2019 року позов Банку задоволено частково. З ОСОБА_1 на користь Банку стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 28 956,23 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 25 857,62 грн., процентів за користування кредитом в сумі 2928,44 грн., 3% річних від прострочених сум заборгованості в сумі 170,17 грн., а також судовий збір в сумі 1895,75 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення мотивоване тим, що відповідач неналежно виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла вищезазначена заборгованість, а тому наявні підстави для її стягнення на користь позивача, крім пені та комісії, право на стягнення яких на користь Банку не підтверджено належними доказами.
Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Банк вказував, що докази про досягнення домовленостей між ним та ОСОБА_1 щодо стягнення комісії та пені були надані до суду першої інстанції і містяться у договорі, укладеному між сторонами.
Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 
В разі порушення зобов`язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.
Ст.ст.526, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.  Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. 
Положення статей 627-629 ЦК України регламентують, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З матеріалів справи вбачається, що 14 лютого 2018 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір №613199 про комплексне банківське обслуговування та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до якого АТ «Ощадбанк» надало ОСОБА_1 кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в межах кредитного ліміту в сумі 26 000 грн. під 35% річних, строком на 60 місяців, з процентною ставкою за користування кредитним коштами у 35% річних, з комісійною винагородою за зняття готівкових коштів, наданих в кредит, у розмірі 2,5% від суми таких коштів, яка сплачується при знятті вказаних коштів в усіх банкоматах/у касах банку (касах інших банків) з використанням платіжного терміналу та пенею у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення – за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу, та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди, але не більше 15% суми простроченого платежу (а.с.20-23).
Відповідно до виписок по картковому рахунку ОСОБА_1 та наданого Банком розрахунку заборгованості, станом на 22 серпня 2019 року внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість в сумі 29 341,82 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 25 857,62 грн., заборгованості за процентами в сумі 2928,44 грн., заборгованості з комісії в сумі 65,78 грн., пені в сумі 319,81 грн. та 3% річних від прострочених сум заборгованості в сумі 170,17 грн.
Після отримання позовної заяви та додатків до неї відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надав та заяви про застосування позовної давності не надіслав.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем вимог щодо стягнення з відповідача комісійної винагороди та пені є хибним, оскільки спростовується наявними у матеріалах справи доказами.
Наданий Банком договір свідчить, що сторони погодили умови щодо сплати позичальником комісії та пені.
За такого, оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог Банку про стягнення комісії та пені підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення цих вимог.
Оскільки рішення суду частково скасоване, то відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України рішення суду в частині розподілу судових витрат підлягає зміні, а саме з відповідача на користь Банку за розгляд справи в суді першої інстанції підлягає стягненню судовий збір у сумі 1921 грн.
Крім того, з відповідача на користь АТ «Ощадбанк» підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 2881,50 грн.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.
Заочне рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14 лютого 2018 року у вигляді комісійної винагороди та пені скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення цих вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (ЄДРПОУ 00032129) комісію в сумі 65,78 грн. та пеню в сумі 319,81 грн. 
Заочне рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2019 року в частині розподілу судових витрат змінити.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у сумі 1921 грн.
Рішення суду в іншій частині залишити без змін.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір                                  за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 2881,50 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий          О.В. Локтіонова 

Судді                 С.Ю. Колосовський 

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 24 січня 2020 року.