П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  824/964/19-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Анісімов О.В.  
Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
02 березня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Драчук Т. О. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року  у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, 
В С Т А Н О В И В :
в серпні 2019 року Головне управління ДПС у Чернівецькій області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з ОСОБА_1 податковий борг на загальну суму 252910,27 грн. - до місцевого бюджету.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.09.2019 позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг на загальну суму 252910 (двісті п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот десять) грн. 27 коп. - до місцевого бюджету.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги апеляційної скарги апелянт зазначає, що надіслані йому податкові повідомлення-рішення від 09.10.2018 року та від 06.12.2018 року він не отримував, а підписи, які проставлені у рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення йому не належать. Також зазначає, що ні в позові, ні в податкових повідомлення-рішеннях, ні в податковій вимозі не зазначаються ні конкретні об`єкти нерухомого майна, які є об`єкти оподаткуванням, ні розрахунок нарахування податку.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно з даними податкового органу, які подані до суду, за ОСОБА_1 рахується заборгованість по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 252910,27 грн. (а.с. 10-11),який виник на підставі податкових повідомлень-рішень: 
-          форми «Ф» №0147812/16-5607-2412 від 06.12.2018 на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 ;
-          №0147813/16-5607-2412 від 06.12.2018 на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_2 ;
-           №0147814/16-5607-2412 від 06.12.2018 на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_3 ;
-          №0147815/16-5607-2412 від 06.12.2018 на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_4 ;
-           №0147816/16-5607-2412 від 06.12.2018 на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_2 ;
-           №0147817/16-5607-2412 від 06.12.2018 на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_5 ;
-           №0147818/16-5607-2412 від 06.12.2018 на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_2 ;
-           №0147819/16-5607-2412 від 06.12.2018  на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_2 ;
-           №0147812-5404-2412 від 09.10.2018 року на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 ;
-           №0147813-5404-2412 від 09.10.2018 року на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_2 ;
-           №0147814-5404-2412 від 09.10.2018 року на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_3 ;
-           №0147815-5404-2412 від 09.10.2018 року на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_4 ;
-           №0147816-5404-2412 від 09.10.2018 року на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_2 ;
-           №0147817-5404-2412 від 09.10.2018 року на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_5 ;
-           №0147818-5404-2412 від 09.10.2018 року на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_2 ;
-           №0147819-5404-2412 від 09.10.2018 року на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_2 .

Податкові повідомлення-рішення від 06.12.2018 року належним чином надіслані та вручені відповідачеві 11.12.2018 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями супровідного листа «Про надання інформації» від 06.12.2018 року №907Б/24-13-56-07 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 12, 18).
Податкові повідомлення-рішення від 09.10.2018 року належним чином надіслані та вручені відповідачеві 17.10.2018 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями супровідного листа «Про надання інформації» від 11.10.2018 року №691/Б/24-13-54-04 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 17, 19).
У зв`язку із наявністю податкового боргу станом на 13.01.2019 року, що утворився внаслідок несплати відповідачем узгодженого податкового зобов`язання в розмірі 74839,87 грн., відповідачу надіслано на офіційну адресу податкову вимогу форми «Ф» від 14.01.2019 року № 370-53 із рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та, як свідчить відмітка пошти, відправлення отримано 25.01.2019 року (а.с. 20).
Наявність податкового боргу, розмір якого за розрахунками контролюючого органу становить 252910,27 грн., стала підставою звернення позивачем із позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що на день розгляду справи заборгованість відповідачем не погашена, а тому позовні вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу на загальну суму 252910,27 грн. - є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до п.6.1 ст.6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Згідно з п.п.15.1-15.2 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.
Як передбачено пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом, та законами з питань митної справи.
Грошове зобов`язання платника податків відповідно до пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Як передбачено п.14.1.175 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з п.266.1 ст.266 ПК України 266.1.1. платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Відповідно до пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп. 266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України).
Згідно з пп."а" пп.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України, податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Отже, обчислена контролюючим органом сума податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, повинна бути сплачена останніми протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
В свою чергу, пп.14.1.157 п.14.1 ст.4 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Строки сплати податкового зобов`язання встановлені статтею 57 ПК України, відповідно до пункту 57.3 якої передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Згідно з п.56.17 ст.56 ПК України процедура адміністративного оскарження закінчується, зокрема, днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.
Відповідно до п.56.18 ст.56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Таким чином, якщо рішення контролюючого органу про нарахування грошових зобов`язань за результатами адміністративного та судового оскарження не було скасовано і є чинним, такі зобов`язання вважаються узгодженими.
Згідно з п.95.1 ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 вказаної статті).
Враховуючи вказане, колегія суддів зазначає, що факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.
Як встановлено з матеріалів справи, сума податкових зобов`язань станом на момент звернення до суду із даним позовом є узгодженою та набула статусу податкового боргу, оскільки податкові повідомлення-рішення від 06.12.2018 року належним чином надіслані та вручені відповідачеві 11.12.2018 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями супровідного листа «Про надання інформації» від 06.12.2018 року №907Б/24-13-56-07 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 12, 18). Податкові повідомлення-рішення від 09.10.2018 року також належним чином надіслані та вручені відповідачеві 17.10.2018 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями супровідного листа «Про надання інформації» від 11.10.2018 року №691/Б/24-13-54-04 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 17, 19).
Слід зазначити, що відповідачем не оскаржувались жодні податкові повідомлення-рішення, які стали підставою для складання податкової вимоги, яка в свої чергу також не оскаржувалась.
З урахуванням того, що узгоджена сума податкового зобов`язання набула статусу податкового боргу, а її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, беручи до уваги направлення службою податкової вимоги та відсутність доказів добровільної сплати відповідачем визначеної суми боргу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача спірної суми заборгованості, яка є предметом розгляду даної справи.
Зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо.
З урахуванням того, що узгоджена сума податкового зобов`язання набула статусу податкового боргу, а її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, беручи до уваги направлення контролюючим органом відповідачу податкової вимоги від 14.01.2019 №370-53 та отримання її згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.20) 25.01.2019, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача спірної суми заборгованості.
Стосовно доводів апелянта про те, що надіслані йому податкові повідомлення-рішення від 09.10.2018 та від 06.12.2018 він не отримував, а підписи, які проставлені у рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення йому не належать, слід зазначити наступне.
Відповідно до пункту 42.1. статті 42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.
Пунктом 42.2 статті 42 ПК України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Пункт 42.4 статті 42 ПК України, серед іншого, передбачає, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
При цьому, ПК України не передбачено обов`язку звірки підписів чи отримання зразків підписів під час вжиття заходів з вручення податкових повідомлень-рішень. Таким чином, контролюючим органом здійснено всі необхідні дії щодо вручення вищевказаних податкових повідомлень-рішень. При цьому, на переконання суду, від контролюючого органу не залежить надання послуг поштового зв`язку та він не відповідає за проставляння відміток у відповідних рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення.
Як зазначалось вище, податкові повідомлення-рішення та податкова вимога отримані позивачем, ним не оскаржувались, тому сума податкового зобовязання є узгодженою.
Щодо посилання позивача на проведення відповідної судово-почеркознавчої експертизи, то слід зазначити, що проведення відповідної судової експертизи щодо належності підписів на поштових повідомленнях про вручення податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги є недоцільним, оскільки висновок експерта не спростовує факту узгодженості податкового зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Колегія суддів відхиляє доводим апелянта про те, що ні в позові, ні в податкових повідомлення-рішеннях, ні в податковій вимозі не зазначаються ні конкретні об`єкти нерухомого майна, які є об`єкти оподаткуванням, ні розрахунок нарахування податку, оскільки Податковий кодекс України не передбачає обов`язковість зазначення конкретного об`єкту нерухомого майна, який є об`єктом оподаткування.
При цьому, слід зазначити, що листами від 30.08.2019 року «Про надання інформації» ГУ ДФС у Чернівецькій області надано відповіді на запити позивача та повідомлено про об`єкти нерухомості, за які відповідачу визначено податкові зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у відповідності до кожного з податкових повідомлень-рішень. Судом встановлено, що вказані листи належним чином надіслані та вручені відповідачеві 05.09.2019 року.
З урахуванням вказаного, доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.09.2019 слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
          
Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Ватаманюк Р.В.    Драчук Т. О.