Справа № 462/1184/18                                        Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М. 
Провадження № 22-ц/811/2616/18                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:27

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.
секретар: Бадівська О.О.,
за участі в судовому засіданні позивача ОСОБА_1 , його представниці ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м. Львова в складі судді Гедз Б.М. від 4 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и л а :
рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1  до ОСОБА_4 ,  ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено.Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса:  АДРЕСА_1  та ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП:  НОМЕР_2 , адреса:  АДРЕСА_2  а на користь ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса:  АДРЕСА_3  заборгованість в сумі 403 241,55 грн. (чотириста три тисячі двісті сорок одна гривня 55 коп.).Стягнуто з  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП:  НОМЕР_2 , адреса:  АДРЕСА_2  а на користь ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса:  АДРЕСА_3  заборгованість в сумі 58 005,32 грн. (п?ятдесят вісім тисяч п?ять гривень 32 коп).Стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 а на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 судові витрати в сумі 4934 грн. (чотири тисячі дев?ятсот тридцять чотири гривні).
Дане рішення оскаржив ОСОБА_3 .
В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, про відмову в задоволенні позову та скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20 березня 2018 року. Вважає, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права, не відповідає вимогам закону. Зазначає, що рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2016 року скасовано рішення апеляційного суду Львівської області від 08 лютого 2016 року, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05 жовтня 2015 року у справі №462/9079/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 1039045,80 грн. боргу, що еквівалентно 49000 доларів США згідно офіційним курсом НБУ на день винесення рішення та стягнення з ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 407136 грн. боргу, що еквівалентно на день винесення рішення 19200 доларів США залишено в силі та таке набрало законної сили 11 травня 2016 року. Вказує, що невиконання грошового зобов`язання, на яке позивач просить нарахувати 3% річних, є не зобов`язанням за договором позики, вираженим в іноземній валюті, а грошове зобов`язання у національній валюті України, встановленим рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05 жовтня 2015 року і на виконання якого Залізничним районним судом м. Львова видані виконавчі листи 06.07.2017 року. Зазначає, що оскільки ОСОБА_1 . подаючи первинний позов до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу сам визначив заборгованість у валюті гривні України, тому відповідно у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню й інші складові грошового зобов`язання та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України, тому в оскаржуваному рішенні судом невірно визначено період розрахунку 3% річних, а також невірно визначена грошова одиниця розрахунку 3% річних. Звертає увагу на те, що наявний у матеріалах справи розрахунок позивача процентної ставки за користування коштами, який суд визнав коректним, містить суму боргу 12900, що нічим не підтверджено. Також, вказує на те, що судом не вірно визначено розмір судових витрат. 
В судове засідання окрім позивача та його представниці решта учасників справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав заможливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників) зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що позиція по суті спору відповідача ОСОБА_3 була викладена у апеляційній скарзі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представниці в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на неї, а також усних та письмових заяв та пояснень учасників справи у судах обох інстанцій, – колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 264, ч.ч. 1, 4, 5 ст. 81, ч. 1 ст. 13, ст. 89, ст. 141 ЦПК України, ч.1 ст. 526, ст. 599, ст. 611, ч.2 ст. 625, ст.ст. 526, 599, 611, 629, 1049, 524, 533 ЦК України, правову позицію Верховного Суду України висловлена ним у справі за № 6-284 ЦС та задовольняючи позов, – виходив з того, що в провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебувала цивільна справа № 462/9079/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики. У вказаній справі 05.10.2015 року ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики задоволено. Вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1039045 (один мільйон тридцять дев`ять тисяч сорок п`ять) гривень 80 коп. боргу, що еквівалентно 49000 (сорок дев`ять тисяч) доларів США згідно з офіційним курсом НБУ на день винесення рішення. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 407136 (чотириста сім тисяч сто тридцять шість) гривень 00 коп. боргу, що еквівалентно 19200 (дев`ятнадцять тисяч двісті) доларів США згідно з офіційним курсом НБУ на день винесення рішення. Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3654 гривні 00 коп. судового збору в рівних частинах, тобто по 1827 гривень 00 коп. з кожного. Рішення набрало законної сили. Обставини встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили, відтак, доказуванню не підлягають, тому покликання представника відповідача на те, що розписка сфальсифікована судом до уваги не беруться. Також встановлено, що 06.07.2017 року Залізничним районним судом м. Львова по справі №462/9079/14-ц видано виконавчі листи. Постановою приватного виконавця Баірової Наталії Михайлівни відкрито виконавче провадження ВП №54966405, ВП №54966205, ВП №54966470, ВП №54966326 з виконання виконавчих листів по справі 462/9079/14-ц виданих 06.07.2017 року. 25.01.2018 року приватним виконавцем Баіровою Наталією Михайлівною винесено постанову у ВП №54966326 про закінчення виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 407136 грн. 00 коп. боргу, що еквівалентно 19200 доларів США згідно з офіційним курсом НБУ, та у ВП №54966405 про закінчення виконавчого провадження про стягнення ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3654 грн. 00 коп. судового збору в рівних частинах, тобто по 1827 гривень 00 коп. з кожного, оскільки кошти за вказаними виконавчими документами перераховані стягувачу в повному обсязі. З відповіді приватного виконаця від 15.02.2018 року вбачається, що станом на 15.02.2018 року у приватного виконавця виконавчого округу Баірової Наталії Михайлівни перебуває на виконанні виконавче провадження ВП №5466205 з виконання виконавчого листа №462/9079/14-ц виданого 06.07.2017 року Залізничним районним судом м. Львова про стягнення солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1039045 грн. 80 коп. боргу, що еквівалентно 49000 доларів США згідно з офіційним курсом НБУ. Залишок нестягнутої з боржника суми боргу станом на 15.02.2018 року за вказаним виконавчим провадженням становить 313281,16 грн. сума нестягнутої основної винагороди приватного виконавця становить 31617,89 грн. (а.с. 23). Вказаний виконавчий документ повернуто стягувачу, згідно постанови приватного виконавця від 16.02.2018 року. Як встановлено судом, відповідачі в повному обсязі не виконали зобов`язання, залишок нестягнутої з боржників суми боргу станом на 15.02.2018 року становить 313281,16 грн. Враховуючи н6аведене, а також те, що на дату подання позову зобов`язання відповідачів в повному обсязі не виконане, тому нарахування 3% річних за зазначеними вище договорами позики здійснюється за період з 26.02.2015 року по 26.02.2018 рік (дата звернення до суду з позовом) і становить: 46 741, 32 грн, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 та 119287,35 грн, які підлягають стягненню солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Розрахунок долучено до матеріалів справи, з таким суд погоджується, оскільки він є коректним. Таким чином, оскільки відповідачі не повертали кошти ні з моменту обумовленого договорами позики, ні з моменту винесення Залізничним районним судом м. Львова рішення від 05.10.2015 року та набрання ним законної сили по справі № 462/9079/14-ц, ні з моменту винесення виконавцем постанов про відкриття примусового виконання виконавчих листів по справі, тому позивач зазнав втрат у грошових коштах, які обумовлені змінами курсу національної валюти. Позивач просить стягнути курсову різницю по сумі 19 200 доларів США : 518 400, 00 грн (сума станом на день пред`явлення позову) - 407 136, 00 грн. ( сума, яка підлягала стягненню станом на 05.10.2015 рік за рішенням суду ) становить 11 264,00 грн, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 і курсову різницю по сумі 49 000 доларів США : 1 323 000,00 грн (сума станом на день пред`явлення позову) – 1 039 045,80 ( сума, яка підлягала стягненню станом на 05.10.2015 рік за рішенням суду) = становить 283 954, 20 грн., яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів. При цьому, представивши відповідний розрахунок, з таким розрахунком суд погоджується, оскільки він є коректним. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, суд вважав що позов слід задовольнити та стягнути з відповідачів три проценти річних від простроченої суми та курсову різницю.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи; обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають; обставини, які суд вважав встановленими – не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.
5.03.2018 року ОСОБА_1  звернувся в суд з позовом доОСОБА_4 та ОСОБА_3 , в якому просивФ:
- стягнути солідарно із відповідачів 119287,35 грн. - 3% річних, 283954,20 грн. курсової різниці, а всього 403241,55 грн.;
- стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь 46741,32 грн. - 3% річних і 11264,20 грн. курсової різниці, а всього 58005,32 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29 червня 2007 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір позики, згідно з умовами якого він позичив ОСОБА_3 20000 доларів США на термін до 02.08.2007 р. Відповідач ОСОБА_3 повернув позичені кошти лише частково, а саме: 25.06.2010 року - 500 доларів США, а 28.08.2012 року - 300 доларів США. Крім того, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 20 вересня 2007 року позичили у нього 50 000 доларів США, які зобов`язувалися повернути до 31.12.2007 року. Відповідачі повернули позичені гроші лише частково, а саме: 23 жовтня 2010 року ОСОБА_4 повернув позивачу 500 доларів США, а 22 вересня 2012 року ще 500 доларів США, що підтверджується розписками. Оскільки позичальниками не було повернуто решту суми боргу він звернувся до суду з позовом. 05.10.2015 року Залізничним районним судом м. Львова справі № 462/9079/14-ц ухвалено рішення яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики задоволено. Вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1039045 (один мільйон тридцять дев`ять тисяч сорок п`ять) гривень 80 коп. боргу, що еквівалентно 49000 (сорок дев`ять тисяч) доларів США згідно з офіційним курсом НБУ на день винесення рішення. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 407136 (чотириста сім тисяч сто тридцять шість) гривень 00 коп. боргу, що еквівалентно 19200 (дев`ятнадцять тисяч двісті) доларів США згідно з офіційним курсом НБУ на день винесення рішення. Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3 654 гривні 00 коп. судового збору в рівних частинах, тобто по 1827 гривень 00 коп. з кожного. Рішення набрало законної сили. На виконання вказаного рішення 06.07.2017 року Залізничним районним судом м. Львова видано виконавчі листи, які були пред`явлені стягувачем до приватного виконавця Баїрової Н.М. Приватним виконавцем ОСОБА_5 на примусове виконання зазначених вище виконавчих листів винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 54966515, ВП 54966326, ВП 54966205, ВП 54966470, ВП 54966405 з примусового виконання виконавчих листів по справі № 462/9079/14. Станом на 26.02.2018 р., державним виконавцем по зазначених вище виконавчих документах примусово стягнуто з відповідачів на користь позивача 1 134 727,64 грн. Разом з тим, умисне ухилення відповідачів від виконання зобов`язання згідно зазначених вище договорів позики призвело до звернення до суду про стягнення з них 3% річних та курсової різниці через зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти. Оскільки залишок нестягнутої суми становить 313 281,16 грн. і станом на дату подання позову зобов`язання відповідачів в повному обсязі не виконані, тому нарахування 3% річних за зазначеними вище договорами позики просить здійснити за період з 26.02.2015 року по 26.02.2018 рік (дата звернення до суду з позовом) і стягнути 46 741, 32 грн. з ОСОБА_3 та 119 287,35 грн. солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Крім того, оскільки положення чинного законодавства не містять заборони на визначення грошового еквіваленту зобов`язань в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов`язання, у випадку зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти просить стягнути курсову різницю по сумі 19 200 доларів США : 518 400, 00 грн ( сума станом на день пред`явлення позову) - 407136, 00 грн. ( сума, яка підлягала стягненню станом на 05.10.2015 рік за рішенням суду ) становить 11 264,00 грн, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 і курсову різницю по сумі 49 000 доларів США : 1 323 000,00 грн ( сума станом на день пред`явлення позову) – 1 039 045,80 ( сума, яка підлягала стягненню станом на 05.10.2015 рік за рішенням суду) = становить 283954,20 грн., яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів.
Як вбачається із матеріалів справи, – рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 5 жовтня 2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1039045 (один мільйон тридцять дев`ять тисяч сорок п`ять) гривень 80 коп. боргу, що еквівалентно 49000 (сорок дев`ять тисяч) доларів США згідно з офіційним курсом НБУ на день винесення рішення. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 407136 (чотириста сім тисяч сто тридцять шість) гривень 00 коп. боргу, що еквівалентно 19200 (дев`ятнадцять тисяч двісті) доларів США згідно з офіційним курсом НБУ на день винесення рішення. Стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3654 гривні 00 коп. судового збору в рівних частинах, тобто по 1827 гривень 00 коп. з кожного. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів позики неукладеними та боргової розписки недійсною – відмовлено за безпідставністю та необґрунтованістю.
Дане рішення набрало законної сили 11.05.2016 року відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
6.07.2017 року Залізничним районним судом м. Львова по справі №462/9079/14-ц видано виконавчі листи.
Постановою приватного виконавця Баірової Наталії Михайлівни відкрито виконавче провадження ВП №54966405, ВП №54966205, ВП №54966470, ВП №54966326 з виконання виконавчих листів по справі 462/9079/14-ц виданих 06.07.2017 року (а.с. 12-18).
25.01.2018 року приватним виконавцем Баіровою Наталією Михайлівною винесено постанову у ВП №54966326 про закінчення виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 407136 грн. 00 коп. боргу, що еквівалентно 19200 доларів США згідно з офіційним курсом НБУ, та у ВП №54966405 про закінчення виконавчого провадження про стягнення ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3654 грн. 00 коп. судового збору в рівних частинах, тобто по 1827 гривень 00 коп. з кожного, оскільки кошти за вказаними виконавчими документами перераховані стягувачу в повному обсязі (а.с.20, 22).
З відповіді приватного виконавця від 15.02.2018 року вбачається, що станом на 15.02.2018 року у приватного виконавця виконавчого округу Баірової Наталії Михайлівни перебуває на виконанні виконавче провадження ВП №5466205 з виконання виконавчого листа №462/9079/14-ц виданого 06.07.2017 року Залізничним районним судом м. Львова про стягнення солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1039045 грн. 80 коп. боргу, що еквівалентно 49000 доларів США згідно з офіційним курсом НБУ. Залишок нестягнутої з боржника суми боргу станом на 15.02.2018 року за вказаним виконавчим провадженням становить 313281,16 грн. сума нестягнутої основної винагороди приватного виконавця становить 31617,89 грн. Вказаний виконавчий документ повернуто стягувачу, згідно постанови приватного виконавця від 16.02.2018 року.
Із постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18) вбачається, що «у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу з урахуванням положень ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. 
Вказані обставини свідчать про те, що визначаючи характер грошового зобов`язання судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило еквівалент у національній валюті України за офіційним курсом НБУ».
З наведеного, а також матеріалів цивільної справи №462/9079/14, вбачається, що судом за згаданим рішенням, що набрало законної сили стягнуто з відповідачів на користь позивача суму в іноземній валюті із зазначенням курсу в національній валюті на час розгляду справи, тому зазначення гривневого еквіваленту, вказаного в резолютивній частині рішення суду не слід вважати сумою, яка стягується судовим рішенням, якою слід вважати зазначену суму в іноземній валюті.
За ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тому, слід вважати безпідставними вимоги про стягнення курсової різниці за прострочення повернення сум боргів, оскільки при виконанні рішення, такі повинні були бути стягнутими у еквіваленті до долара США, що не призвело б до втрат у зв`язку із коливанням курсу національної валюти до долара США.
Стаття ж 625 ЦК України, не передбачає можливості стягнення певної курсової різниці за прострочення виконання грошового зобов`язання, а виключно стягнення інфляційних втрат у випадку, якщо грошове зобов`язання виражено у гривні (у нашому випадку в іноземній валюті в доларах США) та 3% річних щодо боргового зобов`язання у будь-якій валюті.
Також слід вказати і про те, що, у випадку якщо судове рішення було виконано не у валюті зобов`язання за курсом національної валюти на час виконання, позивач вправі просити про продовження виконання такого рішення, а не про стягнення курсової різниці.
Щодо стягнення 3% річних від простроченої суми, то позов у цій частині вимог слід вважати частково обґрунтованим, оскільки дійсно мало місце тривале прострочення виконання зобов`язань за двома договорами позики, про які йшлося та, розміри боргів за якими стягнуто судовим рішенням.
Однак, розрахунок заборгованості здійснений позивачем та врахований судом першої інстанції слід вважати помилковим.
Так, рішення суду, яким необхідність виконання такого зобов`язання фактичного було визнано, про яке вказано вище, набрало законної сили 11.05.2016 року, про що йшлося вище.
Відповідно розмір заборгованості за прострочення виконання грошового зобов`язання слід відраховувати з цієї дати. При цьому слід враховувати, також, часткове погашення боргу, а також завершення одного із виконавчих проваджень. 
17.01.2018 року ОСОБА_1 було перераховано 407136 грн. на виконання рішення в частині погашення боргу ОСОБА_3 у розмірі 19200 дол США, у зв`язку з чим 25.01.2018 року виконавче провадження закінчено. 
Тому 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим договором слід розраховувати з 19200 доларів США за період з 11.05.2016 року по 17.01.2018 року у зв`язку з тим, що постанова про закінчення виконавчого провадження є чинною та позивачем не оскаржувалась та на продовженні виконання рішення суду в цій частині позивач не наполягав та вважав таке виконаним.

11.05.2016-31.12.2016	235	369,8360656	
01.01.2017-31.12.2017	365	576	
01.01.2018-17.01.2018	229	361,3808219	
  	3% річних	1307,216887	

Що стосується стягнення боргу у розмірі 49000 доларів США, то розрахунок суми боргу 3% річних від простроченої суми за прострочення виконання зобов`язання слід розраховувати знову ж з 11.05.2016 року (з дня набрання рішенням законної сили, про що йшлося вище), однак з врахуванням погашення частини боргу 17.01.2018 та 26.01.2018 року відповідно та позовних вимог, у яких було вказано період нарахування прострочення виконання зобов`язання та розрахунок боргу в цій частині вимог виглядатиме так: 

11.05.2016-31.12.2016	235	(3/100*49000*235)/366	943,852459	
01.01.2017-31.12.2017	365	(3/100*49000*365)/365	1470	
01.01.2018-16.01.2018	16	(3/100*49000*16)/365	64,43835616	
17.01.2018-25.01.2018	9	(3/100*47115,19*9)/365	34,85233233	
26.01.2018-26.02.2018	32	(3/100*23802,74*32)/365	62,60446685	
  	  	3% річних	2575,747614	

Відповідно рішення суду першої інстанції, зважаючи на те, що судом першої інстанції наведені обставини та вимоги закону не були враховані вцілому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позов слід задовольнити частково.
Так, слід стягнути з відповідача  ОСОБА_3 на користь позивача – 32784,82 грн., що еквівалентно 1307,21 доларів США 3% річних у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання за період з 11.05.2016 року по 17.01.2018 року та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача – 64599,55 грн., що еквівалентно 2575,74 доларів США 3% річних у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання за період з 11.05.2016 року по 26.02.2018 року.
В задоволенні решти позову слід відмовити.
Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає до частково задоволення, як частково обґрунтована.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу ОСОБА_3 – задовольнити частково.
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 4 жовтня 2018 року – скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 а на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 – 32784,82 грн., що еквівалентно 1307,21 доларів США 3% річних у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання за період з 11.05.2016 року по 17.01.2018 року.
Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 а на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 – 64599,55 грн., що еквівалентно 2575,74 доларів США 3% річних у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання за період з 11.05.2016 року по 26.02.2018 року.
В задоволенні решти позову – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2020 року.

             Головуючий :                                                                                             Я.А. Левик

                           Судді:                                                                                                    Л.Б. Струс

М.М. Шандра