Справа № 6-6/11                                Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М. 
Провадження № 22-ц/811/995/19                Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 1

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
27 січня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Крайник Н. П.
суддів: Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.
                при секретарі: Цап П. М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 10 березня 2011 року у справі за поданням заступника начальника відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції Данилка І.І. про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и в: 

       09.03.2011 року заступник начальника відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції Львівської області Данилко І.І. звернувся до суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1    у праві виїзду за межі України. 
       Подання обґрунтовував тим, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Миколаївського районного управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 2-527/10, виданий 06.08.2010 року Миколаївським районним судом Львівської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 в користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 13916,53 Євро, що в еквіваленті до національної валюти станом на 30.06.2010 року становить 134224,36 гривень та стягнення з кожного по 542,33 гривні судових витрат. 29.09.2010 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та встановлено строк для добровільного виконання виконавчого листа № 2-527/10. Боржником виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, станом на 09.03.2011 року, не виконано.
       Оскаржуваною ухвалою подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції Данилка І.І. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - задоволено. Встановлено боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, жителю АДРЕСА_1 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.
               Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
       Вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
       Зазначає, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання. Зазначає, що, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, представник ДВС вказував на те, що боржник ОСОБА_1 навмисне ухиляється від виконання зобов`язань за судовим рішенням. Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання. Вважає, що сам по собі факт не виконання боржником свого обов`язку по погашенню боргу не може свідчити про ухилення останнього від виконання своїх зобов`язань. Зазначає, що державним виконавцем не надано суду доказів на підтвердження ухилення ОСОБА_1 від примусового виконання судового рішення. Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги, що з 2010 року ОСОБА_1 проживає за кордоном, про наявність боргу перед банком не знав, оскільки копії заочного рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 13 липня 2010 року, яким задоволено позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, не отримував. Крім того, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. У зв`язку з наведеним, зазначає, що підстави вважати, що ОСОБА_1 своїми умисними діями перешкоджає виконанню судового рішення, відсутні. 
       Просить ухвалу суду скасувати. 
       У засіданні колегії суддів представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити, ухвалу суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні подання про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1    у праві виїзду за межі України відмовити.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів. 
       Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених вищевказаним законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
       Відповідно до п.18 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника – фізичної особи або керівника боржника – юридичної особи за межі України – до виконання зобов`язань за рішенням.
       Відповідно до ст.377-1 ЦПК України, у редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника – юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.
       Встановлено, що на виконанні Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-527/10, виданого 06.08.2010 року Миколаївським районним судом Львівської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 в користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 13916,53 Євро, що в еквіваленті до національної валюти станом на 30.06.2010 року становить 134224,36 гривень та стягнення з кожного по 542,33 гривні судових витрат. 
       29.09.2010 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 21618368, накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення- 134766,69 грн. 
       Постанову державного виконавця від 29.09.2010 року скеровано боржнику для виконання та стягувачу для відома, що підтверджується супровідним листом про направлення копії такої постанови.
       Однак, як вбачається з матеріалів справи, докази отримання сторонами виконавчого провадження, зокрема ОСОБА_1 , копії зазначеної постанови в матеріалах справи відсутні.
       Задовольняючи подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиціїпро тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, суд виходив лише з того, що заборгованість за виконавчим листом № 2-527/10, виданим 06.08.2010 року Миколаївським районним судом Львівської області, боржником не погашено. 
                З таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.
       Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем не подано доказів про ухилення боржника від виконання зобов`язань за виконавчим провадженням № 21618368. У поданні про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі Українидержавний виконавець покликався лише на факт наявності у боржника невиконаного зобов`язання, покладеного на нього судовим рішенням, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на ОСОБА_1 зобов`язань.
       Згідно листа Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівської області № 15.21-28/18671 від 13.12.2019 року строк зберігання матеріалів виконавчого провадження № 21618368 закінчився, що унеможливлює огляд таких в судовому засіданні. 
       З наведених мотивів, ухвалу суду слід скасувати, у задоволенні подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції Данилка І.І. про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.
       Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

  п о с т а н о в и в:   

       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.
               Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 10 березня 2011 року скасувати.
       Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції Данилка І.І. про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 
       Повний текст постанови складено 13.02.2020 року.

Головуючий:         Крайник Н. П. 

Судді:                Шеремета Н. О.

                                                                               Цяцяк Р. П.