ПОСТАНОВА
Іменем України

27 лютого 2020 року 
Київ
справа №826/7440/16
адміністративне провадження №К/9901/47758/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу №826/7440/16          
за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито    
за касаційною скаргою  ОСОБА_1  на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2018 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Кучми А.Ю., суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.),  
у с т а н о в и в :
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.  ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» Савєльєвої Анни Миколаївни, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просила:
- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» Савєльєвої Анни Миколаївни щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на виплату коштів за вкладами під час тимчасової адміністрації, за закінченим договором банківського вкладу, які отримують відшкодування коштів в межах гарантованої суми;
- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» Савєльєву Анну Миколаївну провести дії щодо включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на виплату гарантованої суми відшкодування коштів за договором банківського вкладу, що знаходяться на рахунках у банку, та подати додаткову інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо включення ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників ПАТ «Радикал Банк», як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.     
2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що уповноваженою особою Фонду протиправно не включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ "Радикал Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 
Короткий зміст рішення суду І інстанції
3. 14 грудня 2017 року Окружний адміністративний суд міста Києва вирішив:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ № 204 від 09.11.2015р. в частині, що стосується ОСОБА_1 (інн. НОМЕР_1 ).
Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Радикал Банк» Савєльєву Анну Миколаївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доповнення до переліку вкладників щодо включення ОСОБА_1 (інн. НОМЕР_1 ) до Загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк», як вкладника який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
В решті позову - відмовити.
4. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ "Радикал Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Також суд з метою повного захисту порушених прав позивача вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування наказу № 204 від 09.11.2015р. в частині, що стосується ОСОБА_1 .
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5. 05 березня 2018 року Київський апеляційний адміністративний суд вирішив:
Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал банк» Савельєвої Анни Миколаївни задовольнити.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.12.2017 -скасувати, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал банк» Савельєвої Анни Миколаївни, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити дії відмовити.
6. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що оформлення транзакцій позивача відбулося без фактичного внесення коштів до каси банку, враховуючи час, коли було відкрито рахунок та зараховано на нього гроші, з метою дроблення залишку коштів на рахунку інших вкладників, які або не мають право на відшкодування вкладу з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, або залишок коштів значно перевищує граничний розмір гарантованого відшкодування, з метою отримання переваг, які не мали інші кредитори банку. Крім того, оскільки реальних коштів до банку не вносилось, тому укладання договору та проведення фінансових операцій щодо зарахування коштів на рахунок, відкритий на ім`я позивача, погіршувало фінансове становище банку і сприяло приведенню банку до неплатоспроможності.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
7. 12 квітня 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 .        
У касаційній скарзі скаржник просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2018 року та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року. 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Позивач стверджує, що здійснила поповнення поточного рахунку власними коштами через касу банку, що підтверджується квитанцією №7624 від 09.07.2015.  Уповноваженою особою Фонду не доведено наявність підстав для визнання нікчемним спірного правочину. Таким чином, на думку позивача, вона має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Радикал Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 
8. Ухвалою Верховного Суду від 20 червня 2018 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2018 року. 
9. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду від 02.07.2019 №884/0/78-19, було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, внаслідок якого для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Стеценка С.Г., Тацій Л.В.
10. Ухвалою Верховного Суду від 26.02.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи за участю позивача та його представника, справу призначено до касаційного розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 27.02.2020.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
11. 09 липня 2015 року між ПАТ «Радикал Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір банківського рахунку №18168/П-980, за умовами якого банк відкриває позивачу поточний рахунок у гривнях № НОМЕР_2 та здійснює його розрахунково-касове обслуговування.
09 липня 2015 року позивачем було здійснено поповнення рахунку на суму 121860,00 грн., що підтверджується квитанцією №7624 від 09.07.2015.
З виписки по особовому рахунку № НОМЕР_2 вбачається, що транзакція з поповнення рахунку на суму 121860,00 грн в операційній системі ПАТ «Радикал Банк» АБС Б-2 проведена банком 09.07.2015 о 22:39:11 год., вхідний залишок коштів (на початок дня 09.07.2015) - 0,00 грн; вихідний залишок (на кінець дня) - 121860,00 грн.
На підставі постанови Правління Національного банку України "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" до категорії неплатоспроможних" від 09.07.2015 №452/БТ, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Радикал Банк" від 09.07.2015 №130, згідно з яким запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 10 липня 2015 року по 09 жовтня 2015 року та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Радикал Банк".
Рішенням виконавчої дирекції Фонду №178 від 30.09.2015р. змінено Уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження тимчасового адміністратора, згідно з даним рішенням призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "Радикал Банк" провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту регулювання неплатоспроможності банків Савельєвій Анні Миколаївні з 01.10.2015 р.
З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ "Радикал Банк", запобіганню втрати майна та збитків банку і Фонду, керуючись частиною 4 статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №184 від 08.10.2015р. про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Радикал Банк" до 09.11.2015р. включно.
Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 09.11.2015 №769 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 09.11.2015 №203 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Радикал Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Радикал Банк" з 10 листопада 2015 року по 09 листопада 2017 року включно з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Савельєву А.М.
Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Радикал Банк" Савельєвої А.М. від 09.11.2015 №204 "Про визнання правочинів нікчемними" визнано нікчемними правочини та трансакції згідно Додатку №1, який додається до цього наказу.
З витягу з вказаного додатку вбачається, що до нього включено транзакцію з поповнення рахунку позивача № НОМЕР_2 з рахунку № НОМЕР_3 на суму 121860,00 грн, яка була здійснена 09.07.2015 о 22:39.
У подальшому ПАТ «Радикал Банк» направив позивачу листа №3369/15 від 13.11.2015, в якому повідомив, що правочин, вчинений (укладений) Банком з ОСОБА_1 , а саме: транзакція ПАТ «Радикал Банк» щодо перерахування на користь ОСОБА_1 грошової суми з призначенням платежу «поповнення поточного рахунку власними коштами» на суму 121860,00 грн, дата вчинення транзакції 09.07.2015, час вчинення транзакції 22:39 - є нікчемним з підстав, визначених пунктами 1, 2 та 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Висновок уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину - транзакції ПАТ «Радикал Банк» щодо перерахування на поточний рахунок позивача коштів на суму 121860,00 грн. став підставою для невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Радикал Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
ІІІ.  ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
12. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
13. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.   
Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI (далі - Закон №4452-VI) установлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.
За визначенням статті 2 Закону №4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Згідно частин 1, 2 статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.
Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Згідно із частинами першою та другою статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
Суд зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому вкладниками є особи, які уклали або на користь яких укладено або договір банківського вкладу (депозиту), або банківського рахунку, або які є власниками іменного депозитного сертифіката. 
Слід зазначити, що положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.
Отже, під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI підпадають особи, які є вкладниками у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-VI, вклади яких розміщено на рахунку у відповідному банку до запровадження у ньому тимчасової адміністрації.
Відповідно до частини другої статті 37, частин другої та четвертої статті 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа протягом дії тимчасової адміністрації зобов`язані забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 цього Закону, та повідомити сторони за договорами про нікчемність цих договорів і вчинити дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.
Частина третя статті 38 Закону № 4452-VI (в редакції, чинній на дату укладення договору банківського рахунку) визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:
1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;
2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;
3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;
4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;
5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";
6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.
З аналізу вищенаведеного слідує, що Уповноважена особа дійсно наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком встановити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.
У повідомленні №3369/15 від 13 листопада 2015 року Уповноважена особа як на підставу нікчемності правочину, а саме транзакції ПАТ «Радикал Банк» щодо перерахування на користь ОСОБА_1 грошової суми з призначенням платежу «поповнення поточного рахунку власними коштами» на суму 121860,00 грн, посилається на пункти 1, 2 та 7 частини третьої  статті 38 Закону № 4452-VI.
Разом з тим, згідно трансакції банком не здійснювалось безоплатно відчуження майна на користь позивача, банк не відмовлявся від власних майнових вимог, а прийняті зобов`язання виникли на підставі договору банківського рахунку після зарахування грошових коштів на рахунок позивача в банку. Таким чином, пункт 1 частини третьої  статті 38 Закону № 4452-VI не підлягає застосуванню.
Крім того, відповідач не довів належними та допустимими доказами того, що внаслідок вчиненої позивачем трансакції банк став неплатоспроможним або виконання грошових зобов`язань банку перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим, що виключає ознаки нікчемності, визначені пунктом 2 частини третьої  статті 38 Закону № 4452-VI.
Пункт 7 частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI також не може бути застосованим до договору, укладеного між позивачем та ПАТ «Радикал Банк», оскільки умови цього договору не передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання позивачу чи іншим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.  
Також Суд касаційної інстанції зазначає, що Фонд або його уповноважена особа, за загальним правилом, не може посилатися на неправомірні або оспорювані дії працівників банку під час оформлення договірних відносин з клієнтами та виконання такими працівниками умов цих договорів для обґрунтування наявності підстав для застосування положень частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI.
Такі неправомірні або оспорювані дії повинні доводитися в порядку, зокрема, кримінального провадження, рішення в якому відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковими для адміністративних судів.
Разом з тим, жодних вироків, якими б було встановлено наявність протиправних дій з боку позивача чи працівників банку під час укладення договору банківського рахунку чи здійснення транзакції щодо зарахування суми коштів на поточний рахунок ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції відповідачем надано не було.
Також слід вказати, що Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 04 липня 2018 року (справа №826/1476/15) зазначив, що перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону №  4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI.
У цьому рішенні суд зазначив також, що поняття «подрібнення вкладів», «розбивка вкладів», вжиті у судових рішеннях, не є правовими. Фактично під «подрібненням» чи «розбивкою» розуміється перерахування коштів з рахунку однієї фізичної особи на рахунок іншої.
Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею. 
За таких обставин колегія суддів вважає необґрунтованими посилання Уповноваженої особи, з якими погодився суд апеляційної інстанції, про штучність створення правових підстав для отримання сум гарантованого відшкодування за рахунок Фонду.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач уклала з ПАТ «Радикал Банк» договір банківського рахунку №18168/П-980 від 09 липня 2015 року та на відповідному рахунку позивача розміщено грошові кошти на загальну суму 121860,00 грн.
Таким чином, з матеріалів справи убачається, що позивач є вкладником у розумінні приписів  статті 2 Закону № 4452-VI, вклад розміщено на рахунку в ПАТ «Радикал Банк» до запровадження тимчасової адміністрації, а тому ОСОБА_1 підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі  статті 26 Закону № 4452-VI. При цьому, Уповноваженою особою не наведено правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ «Радикал Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до приписів Закону № 4452-VI.  
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для зобов`язання відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доповнення до Переліку вкладників про позивача, як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування у межах 200 000, 00 грн за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Водночас, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу № 204 від 09.11.2015р. в частині, що стосується ОСОБА_1 (інн. НОМЕР_1 ). Даний наказ про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який приймається особою, що здійснює повноваження органу управління банку, він не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), тому не можуть порушуватися будь-які права таких осіб внаслідок його прийняття. Таким чином, права позивача у цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами цього банку як юридичної особи, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо необхідності виходу за межі позовних вимог.
14. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.  
15. Згідно статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин. 
16. Згідно статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
17. З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції в цілому, а постанови суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування наказу № 204 від 09.11.2015р. в частині, що стосується ОСОБА_1 (інн. НОМЕР_1 ). В іншій частині постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 351, 352, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
2. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2018 року у справі №826/7440/16 скасувати.
3. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року у справі №826/7440/16 скасувати в частині визнання протиправним та скасування наказу № 204 від 09.11.2015р. в частині, що стосується ОСОБА_1 (інн. НОМЕР_1 ).
4. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року у справі №826/7440/16 - залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                Т. Г. Стрелець          
Судді                                                                                           С. Г. Стеценко 
                                                                                          Л. В. Тацій