УХВАЛА

30 січня 2020 року 
Київ
справа №295/10633/14-а
адміністративне провадження №К/9901/24456/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Желєзного І.В., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії
за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області
на ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року (постановлену у складі колегії: головуючого судді Жизневської А.В., суддів: Моніча Б.С., Охрімчук І.Г.), 
В С Т А Н О В И В :
У червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив: 
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести донарахування та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як інваліду ІІ групи, щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою за період з 1 січня 2014 року по 30 червня 2014 року в розмірі, визначеному статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, яка визначається на рівні прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, встановленому Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, щомісячно;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести донарахування та виплату підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення за період з 1 січня 2014 року по 30 червня 2014 року в розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, щомісячно; 
зобов`язати відповідача виконати постанову негайно та надати до суду звіт про виконання судового рішення.
Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 1 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 5 листопада 2014 року, адміністративний позов задоволено.
У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Богунського районного суду м. Житомира з заявою, у якій просила у порядку статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) замінити сторону в адміністративній справі з ОСОБА_1 на його спадкоємицю ОСОБА_2 . В обґрунтування заяви вказала, що позивач ОСОБА_1 помер, а вона є його спадкоємцем за законом.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року, заяву задоволено та замінено сторону у виконавчому провадженні за виконавчим листом №295/10633/14-а, виданим Богунським районним судом м. Житомира за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії і підвищення до неї, та вказано стягувачем ОСОБА_2 .
Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, вважаючи його прийнятими з порушенням норм процесуального права, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони у справі.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 5 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі №295/10633/14-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу. 
У зв`язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15  грудня  2017  року, далі - КАС України) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.
Суддя-доповідач ухвалою від 29 січня 2020 року прийняв до провадження адміністративну справу №295/10633/14-а та призначив її до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 30 січня 2020 року.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і статті 13 КАС України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року).
За змістом частини першої статті 211 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, тобто на момент винесення оскаржуваних судових рішень та відкриття касаційного провадження у даній справі) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку судові рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частин дев`ятої, десятої статті 183-2 КАС України постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.
У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.
З матеріалів справи вбачається, що розгляд даної справи у суді першої інстанції здійснювався в порядку скороченого провадження, про що свідчить ухвала Богунського районного суду м. Житомира від 29 липня 2014 року про відкриття скороченого провадження та постанова Богунського районного суду м. Житомира від 1 вересня 2014 року, прийнята у порядку скороченого провадження.
Враховуючи, що судове рішення у цій справі постановлено в порядку статті 183-2 КАС України за правилами скороченого провадження, рішення апеляційного суду по такій справі, у тому числі про заміну сторони виконавчого провадження, є остаточним та оскарженню не підлягає, у зв`язку з цим помилково відкрите касаційне провадження підлягає закриттю.
При цьому, судом враховується, що у цій справі відбувся гарантованих статтею 129 Конституції України апеляційний перегляд, а також те, що уже сформована усталена практика щодо закриття касаційного провадження, яке було відкрито помилково, зокрема, Верховним Судом України у постанові від 16 лютого 2016 року у справі №800/284/15, Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 3 жовтня 2018 року у справі №826/16892/17 та Верховним Судом в ухвалах від 22 листопада 2019 року у справі №810/2743/16, від 18 грудня 2019 року у справі №826/13276/15 та від 24 грудня 2019 року у справі №754/4228/16-а.
Керуючись статтями 183-2, 211 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), статтями 248, 328, 345, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
У Х В А Л И В :
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року у справі №295/10633/14-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.
Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                       Я.О. Берназюк 
Судді:                                                                                          І.В. Желєзний
                                                                                          Н.В. Коваленко