КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
справа № 359/10479/18
провадження № 22-ц/824/ 998/2020
 
23 січня 2020 року                                                                                           м. Київ
Київський апеляційний суду складі колегії суддів: 
судді-доповідача Кирилюк Г. М.,
суддів:  Рейнарт І. М.,  Семенюк Т. А.
за участю секретаря Примушка  О. В. 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1    до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алего Логістик» про стягнення  середнього  заробітку  за час затримки видачі трудової книжки,  за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката  Вак Ольги Володимирівни на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2019 року у складі судді Журавського В. В.,
 
встановив:
 
12.12.2018  ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який в подальшому уточнив. Просив стягнути  з  Товариства з обмеженою відповідальністю «Алего Логістик»  (далі - ТОВ «Алего Логістик») на  свою користь   середній  заробіток за час  затримки  видачі трудової  книжки у розмірі  32 932,90 грн. 
Посилався на ті підстави, що  01 січня 2017 року його  було прийнято на  посаду  водія ТОВ «Алего Логістик».
У вересні  2018  року  він повідомив  керівництво  ТОВ "Алего Логістик"  про своє майбутнє  звільнення.  Йому було  повідомлено  про те, що    трудову книжку  йому не  буде повернуто  до того  часу, поки він  не  поверне   мобільний пристрій. Вказаний пристрій він  повернути не  міг, оскільки   його  автомобіль  не  був ним  укомплектований. 05 вересня  2018 року   він  був змушений звернутися до Бориспільського  ВП  ГУ  Національної поліції  в Київській області. 
 27 вересня  2018 року  він  надіслав  засобами поштового  зв`язку ТОВ «Алего Логістик»  заяву про   звільнення із займаної  посади за власним бажанням та  проханням  надіслати трудову книжку  поштою.
Про  звільнення  та необхідність  отримання  трудової книжки його  повідомлено не  було. 
28  лютого  2019  року  йому було  надіслано  трудову книжку,  яку він  отримав 7 березня  2019 року.
У зв`язку з  відсутністю трудової книжки він  був позбавлений  можливості працевлаштуватися та  отримувати  заробітну  плату.
Враховуючи викладене,  просив стягнути з ТОВ «Алего Логістик»   на свою користь   середній  заробіток  за час   затримки видачі трудової книжки у розмірі  32 932,90 грн   за період з  06.09.2018   (день звільнення) по 07.03.2019  (день отримання  трудової книжки) (180,95 грн  х 182 дні).
Оскільки  відповідач не  надав довідку про   його  доходи,  при розрахунку   середньоденної заробітної плати  просив  виходити з встановленого  Законом  України "Про державний  бюджет   на  2018 рік"   розміру  мінімальної заробітної плати та такого  розрахунку:  ( 3 800 грн + 3 800  грн): (20 +22 дні) =7 600 грн  : 42  дні  = 180,95 грн. 
Рішенням  Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат  Вак О. В.   просить скасувати  рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2019 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги про  стягнення  середнього  заробітку  задовольнити.  
Свої доводи мотивує тим, що матеріали справи не містять доказів направлення  та отримання позивачем повідомлення про отримання трудової книжки від  6  вересня  2018 року  за вих. №14/1. Позивач не  був обізнаний також  про його звільнення з роботи.
З огляду  на  відсутність  у позивача трудової книжки,  він був  вимушений періодично виїжджати на заробітки до Республіки Польща. Факт працевлаштування позивача у період затримки видачі трудової книжки не звільняє відповідача від обов`язку сплатити середній заробіток за час затримки її видачі. 
У  відзиві на  апеляційну  скаргу  представник  ТОВ  "Алего  Логістик" - адвокат  Гусунова  Н. В.  просить   залишити рішення  Бориспільського  міськрайонного  суду  Київської області  від 05 листопада  2019  року  без змін,  а апеляційну  скаргу  - без задоволення.
Вважає,  що  суд першої інстанції  ухвалив  судове рішення  з додержанням   норм матеріального  і процесуального права. 
Зазначила,  що   позивач  відмовився від  виконання трудових  обов`язків та був звільнений з посади водія  за прогул.  З моменту отримання  від позивача  письмового дозволу  на  пересилання  трудової книжки  поштовим відправленням 09.11.2018  по  дату отримання   трудової книжки 07.03.2019 останній  був  працевлаштований та отримував заробітну плату.  Дії  відповідача,  пов`язані  зі звільненням  позивача за  прогул,  повідомленням  про  звільнення  в день звільнення  та пересилання трудової книжки  відповідає  вимогам  чинного  законодавства. 
В судовому засіданні представники  ТОВ  "Алего  Логістик" Гісунова  Н. В.  та Яригіна  О. А.  просили  залишити апеляційну  скаргу  без задоволення,  а рішення  суду  першої інстанції  без змін. 
Директор  ТОВ  "Алего Логістик" - Яригіна  О. А.   додатково пояснила, що  06 вересня  2018  року  вона  особисто  направила  на  адресу ОСОБА_1 наказ  про  звільнення  та повідомлення  про  необхідність  отримання  трудової книжки. Поштове відправлення  було  відправлено  через поштову скриньку поштового відділення  Укрпошти,  що знаходиться  за  адресою:  АДРЕСА_1 .
Позивач, або  його  представник в судове  засідання  не  з`явились,   адвокат Вак             О. В. надіслала  заяву  про  розгляд справи в їх відсутність  (а.с.172).
Переглянувши  справу за наявними в ній доказами,  перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів  дійшла  висновку,  що апеляційна  скарга   підлягає частковому  задоволенню з таких підстав. 
Ухвалюючи  рішення  про  відмову у задоволенні  позову  суд  першої інстанції виходив  з того,  що  в день звільнення   06 вересня  2018  року    ОСОБА_1   був відсутній  на  робочому місці.   ТОВ  "Алего Логістик"  надіслало  останньому  повідомлення  про  необхідність  з`явитись  за отриманням  трудової книжки  або  надати письмову  згоду   про  відправлення трудової  книжки  поштою.  Вказану  згоду  ОСОБА_1 надав  лише  27 вересня  2018  року. Вина ТОВ  " Алего Логістик " у затримці видачі трудової книжки  відсутня.  Крім цього, в період  з  09 листопада  2018 року  по  03 березня  2019 року   ОСОБА_1 був працевлаштований  на отримував заробітну  плату  в компанії   на території  Польщі.  Відсутність  трудової книжки не  перешкоджала  ОСОБА_1 працевлаштуватись. 
Колегія суддів  не  може   погодитись  з висновками суду  першої інстанції  з огляду  на таке. 
Судом встановлено,  що   01 листопада 2017 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на посаду водія автотранспортних засобів ТОВ "Алего Логістик". 
05.09.2018  ОСОБА_1 звернувся  до Бориспільського  ВП  ГУ НП в Київській області  з повідомленням  про те,  що керівництво  ТОВ  "Алего  Логістик"  не  віддає його трудову книжку.  Цього  ж дня  від  юриста  ТОВ  "Алего  Логістик" надійшло  повідомлення про  виявлення 25.07.2018  відсутності  мобільного  пристрою, яким був укомплектований  вантажний  транспорт, закріплений за позивачем (а.с.13). 
Згідно  наказу  №0609  від 06  вересня  2018 року   ОСОБА_1    звільнено з роботи   з  06 вересня  2018  року  у зв`язку з  прогулом   без поважних  причин, п. 4 ст.40  КЗпП  України. Наказано  провести остаточний розрахунок  з ОСОБА_1 , враховуючи,  що  його  останнім  робочим днем є  31.07.2018  р. (а.с.37).
Відповідно  до  частини  першої ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.
Відповідно до  частини п`ятої ст. 235 КЗпП  України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Згідно  з пунктами  4.1,  4.2 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої наказом   №58   від 29.07.93 р. ( зі змінами та доповненнями) власник або  уповноважений  ним  орган  зобов`язаний  видати працівнику його трудову книжку  в день звільнення з внесеним до неї записом  про  звільнення. При затримці видачі  трудової  книжки  з  вини  власника  або уповноваженого ним органу     працівникові   сплачується  середній заробіток  за весь час  вимушеного  прогулу. Якщо працівник відсутній  на  роботі в день звільнення, то власник або  уповноважений ним орган  в цей  день  надсилає йому поштове повідомлення  із  вказівкою  про  необхідність   отримання 
трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою  на  зазначену 
адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.
Як вбачається  з матеріалів справи, 06 вересня  2018  року директором   ТОВ  "Алего Логістик"  підписано повідомлення  ОСОБА_1 про необхідність   отримання  трудової книжки у зв`язку з  розірванням  06.09.2018 р.  трудового  договору. Додаток:  копія наказу  №0609  від 06.09.2018  (а.с.38).
Доказів   направлення або  вручення  вказаного  повідомлення  позивачу  матеріали справи не  містять.
Пояснення  директора  ТОВ  "Алего Логістик"  Яригіної  О.А. про те, що  вона  особисто  06.09.2018  відправила  позивачу вищевказане  повідомлення, не є  достатнім  доказом  на  підтвердження  вказаної обставини. 
Судом  встановлено, що  27  вересня  2018  року  ОСОБА_1 надіслав  ТОВ  "Алего  Логістик"  заяву про  звільнення  з роботи  за власним бажанням.  Трудову книжку  просив надіслати  засобом  поштового  зв`язку за його  місцем  проживання:  АДРЕСА_2 (а.с.9-10). 
Вказану  заяву отримано  ТОВ  "Алего  Логістик"  09.11.2018  р.,  що підтверджується описом вкладення до листа, квитанцією про оплату та довідкою про відстеження поштового відправлення ПАТ «Укрпошта»  (а.с. 10- 11).
На вказану  заяву ТОВ  "Алего  Логістик"  надіслало трудову книжку  ОСОБА_1   лише  28.02.2019, тобто  через  три місяці з моменту отримання  заяви останнього, що   також ставить  під сумнів  направлення  відповідачем   листа  06.09.2018  про можливість  її  отримання працівником,  якого звільнили. 
За відсутності  доказів  того,   що  в день  звільнення ОСОБА_1   було направлено  письмове  повідомлення про  його  звільнення  із  вказівкою  про  необхідність   отримання 
трудової книжки,  висновок  суду  першої інстанції  про дотримання   відповідачем вимог  чинного  законодавства  при звільненні   працівника  є  необґрунтованим. 
Трудові права  позивача у зв`язку  із затримкою  видачі трудової книжки були порушені, оскільки   ОСОБА_1 був звільнений  06.09.2018,  а трудову книжку  останньому  було  направлено  засобами поштового зв`язку  28.02.2019 (а.с.79).  
Відповідач не  довів, що  затримка видачі трудової книжки  позивачу сталася не  з його вини. 
Статтею 235 КЗпП України  передбачено, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється у випадках: звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу (частина перша); у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству (частина третя); у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу (частина четверта).
Отже, періодом вимушеного прогулу є  період  з 07  вересня 2018 року  по 28  лютого  2019  року, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу. 
Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100(далі - Порядок).
Пунктом 2 Порядку передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.
Як вбачається  з  матеріалів справи,  починаючи з  01  серпня 2018  року  позивач на  роботу не виходив. 
Згідно  з довідкою,  наданою  відповідачем, у червні та липні    2018  року   заробітна  плата позивача  становила по  3 800  грн щомісяця. 
Як пояснила  директор  ТОВ  "Алего  Логістик", позивач  відпрацював у червні та липні  2018  року  всі робочі дні. 
Таким чином, середньоденна зарплата позивача у червні-липні 2018 року становила 180,95 грн  (3 800 грн + 3 800  грн :42 робочих  днів), а середня заробітна плата за час затримки видачі трудової книжки  за період з 06 вересня  2018 року  до  28  лютого 2019  року становить 22 075,90 грн (середньоденна заробітна плата у розмірі 180,95  грн х 122  робочі дні).
Отже, з відповідача на користь позивача, в силу ч. 5 ст. 235 КЗпП України, підлягає стягненню середній заробіток за затримки видачі трудової книжки в сумі 22 075,90  грн.
Вказана   сума  зазначена  без вирахування  податків та обов`язкових платежів,  встановлених  чинним законодавством  України. 
Законом  України "Про внесення  змін  до  Кодексу законів  про  працю України"  від  20 грудня  2005 року   частину  третю ст. 117 КЗпП  України,  яка передбачала, що  в разі,  якщо   звільнений працівник до одержання  остаточного  розрахунку стане на  іншу  роботу, розмір  зазначеної в частині  першій  цієї статті  компенсації  зменшується  на  суму заробітної плати,  одержаної  за  новим місцем роботи, виключено. 
Посилання  відповідача  на те, що  відсутність  трудової книжки не перешкоджала позивачу  працевлаштуватися  на  території  Польщі,  не виключають  відповідальності  працедавця  за  затримку видачі працівнику трудової книжки у разі звільнення. 
З урахуванням  викладеного, відповідно  до статті 376  ЦПК  України,  суд  апеляційної  інстанції дійшов висновку про часткове  задоволення  апеляційної   скарги, скасування  судового рішення  суду  першої інстанції з ухваленням  нового  рішення про часткове  задоволення позову. 
 Відповідно до   ч. 13 ст. 141 ЦПК  України,   якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За частиною 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи  розмір  задоволених позовних вимог ( 67,03 %), з  відповідача на користь позивача підлягають   стягненню судові витрати  по  сплаті судового  збору  в сумі 1181,06 грн  (472,42 грн + 708,64 грн). 
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України суд
 
постановив: 
 
Апеляційну   скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Вак Ольги Володимирівни   задовольнити частково.
Рішення  Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2019 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення. 
Позов  задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алего Логістик» на  користь  ОСОБА_1   середній  заробіток за час затримки видачі трудової книжки у розмірі 22 075,90  грн. 
Вказана   сума  зазначена  без вирахування  податків та обов`язкових платежів,  встановлених  чинним законодавством  України. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алего Логістик» на  користь  ОСОБА_1   судові витрати по  сплаті судового  збору  в сумі 1181,06 грн. 
В решті позову  відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не  підлягає.
Повний текст постанови складено  23 січня 2020 року. 
 
Суддя-доповідач:                                                                   Г. М.  Кирилюк 

Судді:                                                                                      І. М.  Рейнарт 

                                                                                                Т. А. Семенюк