13.02.20
22-ц/812/335/20

Провадження №22-ц/812/335/20 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                               
13 лютого 2020 року                                                       м. Миколаїв
                                                                                   Справа № 481/1383/17
Миколаївський апеляційний суд у складі  колегії суддів:
головуючого судді  – Шаманської Н.О., 
суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.,
із секретарем судового засідання – Гавор В.Б.,
переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу 
за позовом
ОСОБА_1 
до
ОСОБА_2 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Новобузький районний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області, ОСОБА_3 ,
про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини
за апеляційною скаргою 
ОСОБА_1 
на ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області, постановлену суддею Ціпивко І.І. 21 грудня 2019 року в приміщенні цього ж суду, дата складення повного тексту ухвали не зазначена,
у с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1  в інтересах малолітньої ОСОБА_4  звернулась з позовом до  ОСОБА_2  про встановлення факту батьківства померлого ОСОБА_5  та внесення змін до актового запису про народження дитини.    
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що з 2000 року проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання має доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час народження дитини, ОСОБА_1 не перебувала з ОСОБА_5 у цивільному шлюбі. Проте, останній визнав себе батьком дитини, за життя приймав участь у її вихованні, але не був записаний батьком у актовому записі про її народження, хоча мав намір це зробити, проте не встиг, через те, що 6 травня 2017 року загинув.
Посилаючись на викладені обставини, та необхідність вподальшому захистити спадкові права неповнолітньої дитини, позивач просила встановити факт, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідним батьком неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати Новобузький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області внести зміни до актового запису про народження дитини. 
Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 21 грудня 2019 року позов залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, поважність її неявки у судові засідання, про які вона заздалегідь повідомляла суд та надавала докази на підтвердження, просила скасувати ухвалу, а справу направити для продовження розгляду. Також апелянт просила винести окрему ухвалу відносно судді за грубе нехтування обов`язками судді при залишення її позову без розгляду.
У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача,  пояснення позивача,  перевіривши законність   та обґрунтованість судового рішення в межах доводів  та вимог апеляційної скарги,   колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.
  Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач повторно, а саме 21 травня 2019 року, 20 червня 2019 року, 9 липня 2019 року, 2 вересня 2019 року, 18 вересня 2019 року, 7 жовтня 2019 року, 17 жовтня 2019 року, 31 жовтня 2019 року, 13 листопада 2019 року, 5 грудня 2019 року, 21 грудня 2019 року  не з`явилась у судові засідання, що є підставою для застосування правил п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
В той же час, частиною 5 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача у судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Отже, з аналізу вищезазначених норм процесуального права вбачається, що підставою залишення позовної заяви без розгляду є повторна неявка позивача у судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки.
З матеріалів справи вбачається, що справа перебуває у провадженні Новобузького районного суду Миколаївської області з 23 листопада 2017 року.
У судові засідання, призначені на 21 травня 2019 року, 20 червня 2019 року, 9 липня 2019 року, 2 вересня 2019 року, 18 вересня 2019 року, 7 жовтня 2019 року, 17 жовтня 2019 року, 31 жовтня 2019 року, 13 листопада 2019 року, 5 грудня 2019 року, 21 грудня 2019 року ОСОБА_1 не з`являлась. 
Втім, позивач кожного разу, завчасно надсилала до суду клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з перебуванням її або її дитини на амбулаторному лікуванні, що підтверджувала відповідними довідками ( а.с.38-39; 47-48; 55-56; 65-66; 72-73; 79-80; 87-88; 105-106; 134-135; 143-144; 153-155 т. 3). 
Отже, причини з яких позивач не мала можливості прийняти участь у судовому засіданні пов`язанні зі станом здоров`я її та дитини, яка потребували стороннього догляду.
За таких обставин причини неявки позивачки у судові засідання слід вважати поважними.
Проте, залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені норми процесуального права, які дають підстави для залишення позову без розгляду та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.
До того ж, суд першої інстанції, вирішив питання про залишення позову без розгляду, не залучивши до участі у справі правонаступників померлої відповідачки ОСОБА_2 .
За такого, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 10 ст. 262 ЦПК України, суд вищої інстанції може також постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.
Помилковість висновку суду про наявність підстав для залишення позову без розгляду не може бути безумовною підставою для винесення відносно судді окремої ухвали. 
До того ж, відповідно до ч. 10 ст. 262 ЦПК України, постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.
За такого, колегія суддів не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали. 
Керуючись ст. ст.374, 379, 382, 384 ЦПК України, суд
 п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від  21 грудня 2019 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:         Н.О. Шаманська        

Судді: О.О. Данилова
В.В. Коломієць

Повний текст постанови складено 14 лютого 2020 року.