ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1041/20 Справа № 200/17373/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Женеску Е. В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року                колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Варенко О.П.,
суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2018 року
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И Л А:

       У жовтні 2017 року позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 24.02.2014 року між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого позичальнику відкрито кредитну лінію з лімітом 2 800,00 грн, під процентну ставку у розмірі 27,60% на залишок заборгованості. 
       Відповідач скористався кредитними коштами, проте не виконує прийняті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 12 вересня 2017 року має заборгованість в сумі 45 119,10 грн, з яких: 3 328,99 грн – заборгованість за кредитом; 35 665,39 грн – заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 500,00 грн – заборгованість за пенею та комісією; 500 грн - штраф (фіксована частина); 2 124,72 грн - штраф (процентна складова).
       На підставі викладеного, просив стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість та судовий збір. 
Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2018 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.02.2014 року в сумі 45 119,10 грн, де 3 328,99 грн – заборгованість за кредитом; 35 665,39 грн – заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 500,00 грн – заборгованість за пенею та комісією; 500 грн штраф у фіксованій частині; 2 124,72 грн штраф у відсотковій частині.
Вирішено питання про судові витрати.
Не погодившись з таким рішенням, відповідач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права ы неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. 
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги банку не в повному обсязі з`ясував усі обставини справи та не дослідив належним чином докази у справі. 
Так, 24.02.2014 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредитну лінію з лімітом 2 800,00 грн шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. Проте, хоча відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої він погодився з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, однак під розписку вони не були йому надані, з ними він не був ознайомлений, про що свідчить відсутність відповідної відмітки у анкеті-заяві. 
Крім того, у заяві позичальника не зазначено розмір процентної ставки, відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. 
Банк, обґрунтовуючи свої позовні вимоги та пред`являючи заборгованість до стягнення, посилався на зазначені Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку як складові укладеного кредитного договору, що не відповідає дійсним обставинам справи та нормам права. 
Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , в якому зазначає, що згідно з анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, ОСОБА_1 24.02.2014 року звернувся до банку та погодився укласти договір про надання банківських послуг. 
У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмову вигляді. Отже, відсутні підстави вважати, що відповідач не був ознайомлений з істотними умовами договору. Оскаржуване рішення є обґрунтованим та законним, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. 
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24.02.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 800,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.
У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. 
Між тим, з анкети-заяви вбачається, що у розділі: «ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку» відсутня позначка про те, що позичальник ознайомився зі змістом вказаних документів та отримав їх під розписку.
На підставі вказаних анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг та самих Умов і правил надання банківських послуг, позивач нарахував відповідачу заборгованість станом на 12.09.2017 року в сумі 45 119,10 грн, з яких: 3 328,99 грн – заборгованість за кредитом; 35 665,39 грн – заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 500,00 грн – заборгованість за пенею та комісією; 500 грн штраф (фіксована частина); 2 124,72 грн штраф (процентна складова). 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).
Частина перша статті 1054 ЦК України закріплює те, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. 
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 
Відповідно до положень ч.2 ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. 
За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У заяві позичальника ОСОБА_1 від 24.02.2014 року процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Банк, пред`являючи вимоги, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), просив стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, заборгованість за пеню, комісією та штрафи.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.
Проте, колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять жодних підтверджень, про те, які саме такі Тарифи та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів). 
Неможливо застосувати до вказаних правовідносин у даній справі правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору та вважатися складовою частиною, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. 
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На час розгляду справи позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вимог в цій частині.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом — 35 665,39 грн, заборгованості за пенею та комісією — 3 500,00 грн, штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн та штрафу (процентна складова) — 2 124,72 грн, у зв`язку з відсутністю передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 24.02.2014 року та відсутності доказів того, що Витяг з Тарифів, а також з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. 
Тому, колегія суддів дійшла висновку про скасування в зазначеній частині заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2018 року з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Разом з цим, з матеріалів справи, а саме зі змісту заяви про перегляд заочного рішення (а.с.56-58) та апеляційної скарги вбачається, що відповідач не заперечує факт отримання ним кредитної картки з кредитним лімітом 2 800,00 грн.
З виписки по картці вбачається, що на день укладення кредитного договору 24.02.2014 року кредитний ліміт значився 2 800,00 грн. 
Відповідач користувався кредитними коштами, періодично вносив платежі на картку (а.с.99-101). 
Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, в тому числі, розрахунком заборгованості, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом (тілом) у розмірі 3 328,99 грн. Проте матеріали справи не містять доказів про те, що відповідач був повідомлений про збільшення кредитного ліміту та використав їх у зазначеному розмірі. 
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку про зміну заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитом у сумі 3 328,99 грн та відповідно в частині визначення загальної суми заборгованості, з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.02.2014 року у розмірі 2 800,00 грн (тіло кредиту). 
Згідно ст.141 ЦПК України, зміні підлягає рішення суду першої інстанції і в частині визначення суми судового збору, з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»підлягає стягненню судовий збір в розмірі 99,29 грн.
На підставі положень ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 251,06 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2018 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 24.02.2014 року в сумі: 35 665,39 грн – заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 500,00 грн – заборгованість за пенею та комісією; 500 грн штрафу у фіксованій частині; 2 124,72 грн штрафу (процентна складова) та відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині.
Змінити заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитом у сумі 3 328,99 грн та відповідно в частині визначення загальної суми заборгованості та стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570, 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1д) заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.02.2014 року у сумі 2 800,00 грн (тіло кредиту). 
Змінити заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2018 рокув частині визначення суми судового збору та стягнути з  ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570, 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1д) судовий збір в розмірі 99,29 грн.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570, 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1д)на користь  ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 251,06 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів згідно ч.3 ст.389 ЦПК України. 

Головуючий О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова