ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/3388/19          Суддя (судді) суду 1-ї інст.: 
          Л.В. Трофімова

ПОСТАНОВА
Іменем України

28 січня 2020 року          м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача          Сорочка Є.О.,
суддів           Єгорової Н.М., 
          Федотова І.В.,
за участю секретаря с/з           Грисюк Г.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про стягнення середнього заробітку з час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив стягнути з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.03.2019 до 28.10.2019 у розмірі 263 512 грн 35 коп без утримання прибуткового податку з громадян та інших обов`язкових платежів та понесені ОСОБА_1 судові витрати.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року (у рахуванням виправлень, внесених ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року) справу передано на розгляд Окружного адміністративного суду міста Києва.
Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для передачі справи на розгляд іншого суду були відсутні.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист <…>.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 КАС суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
Відповідно до частини другої статті 20 КАС окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.
Згідно частин першої, другої статті 25 КАС адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом. <…>
У разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача.
Таким чином, за загальним правилом, окружним адміністративним судам підсудні спори у всіх адміністративних справах, крім визначених частиною першою статті 20 КАС, за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача або за місцезнаходженням відповідача.
При цьому, право вибору суду - за своїм місцем проживання (перебування, знаходження) позивача або за місцезнаходженням відповідача, у такому випадку належить виключно позивачу.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 160 КАС у позовній заяві зазначається <…> ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін <…> їх <…> місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) <…>.
Позивач у позовній заяві вказав місцем свого проживання місто Черкаси, у зв`язку із чим за його вибором, позов у даній справі було подано до Черкаського  окружного адміністративного суду, тобто за місцем проживання (перебування) позивача.
Місцезнаходження відповідача у м. Києві не змінює територіальну юрисдикцію даного спору, позаяк у даному випадку, як зазначалося, вибір суду за місцем проживання позивача є правом останнього.
Помилковими є мотиви суду першої інстанції про те, що спір у даній справі не є спором щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності.
Відповідно до частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Обрання позивачем способу захисту та неформулювання у позові вимоги про визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності відповідача не відміняє компетенцію адміністративного суду з розгляду спору у даній справі та не позбавляє позивача права заявляти вимоги про стягення коштів згідно пункту 6 частини першої статті 5 КАС без заявлення вимог, визначених пунктами 1-4 цієї частини статті.
Крім того, звертаючись до суду із позовом, позивач фактично не заявляючи відповідних вимог оскаржує бездіяльність відповідача щодо невиконання судових рішень в інших справах (зокрема щодо поновлення на роботі) як передумови для застосування конкретного обраного ним способу захисту - стягнення коштів (середнього заробітку). При вирішенні спору суд має перевірити таку бездіяльність та, у разі встановлення факту порушення права позивача, ухвалити рішення, обравши законний та ефективний спосіб їх захисту.
Отже, суд першої інстанції безпідставно вказав про те, що позивач не оскаржує індивідуальний акт, а також дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, а тому дійшов необґрунтованого висновку про неможливість застосування положень частини першої статті 22 КАС до спірних правовідносин.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про передачу справи до іншого адміністративного суду, позаяк за вибором позивача дана справа територіально підсудна Черкаському окружному адміністративному суду.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.
За змістом частини першої статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми процесуального права які призвели до неправильного вирішення питання, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 34, 243, 311, 312, 320, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року, а справу направити для продовження розгляду до Черкаського окружного адміністративного суду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної  скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач          Є.О. Сорочко

Суддя          Н.М. Єгорова

Суддя          І.В. Федотов