ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Шляхова О.М.
13 лютого 2020 р.	Справа № 520/10796/19	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді - Мельнікової Л.В.,
суддів -  Калитки О. М. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання - Білюк Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року по справі за адміністративним позовом   фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - 

В с т а н о в и л а:
16.10.2019 року позивач ФО-П ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача Головного управління ДПС у Харківській області (далі - ГУ ДПС у Харківській області, контролюючий орган) від 30.09.2019 року № 60 «Про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 »; 
- зобов`язати ГУ ДПС у Харківській області поновити його реєстрацію, як платника єдиного податку третьої групи з 01.10.2019 року та включити до реєстру платників єдиного податку.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебуває на обліку в органах податкової служби як платник єдиного податку третьої групи з 01.08.2017 року. 12.10.2019 року він отримав поштою акт камеральної перевірки від 30.09.2019 року № 64/20-40-57-06/ НОМЕР_1 та рішення від 30.09.2019 року № 60 про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку. В якості підстав анулювання реєстрації як платника єдиного податку зазначено порушення абз. 3 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 та абз. 3 п. 299.10 ст. 299 ПК України, а саме не здійснення платником податків переходу на сплату інших податків і зборів у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. З доданого до акту перевірки витягу з інтегрованої картки платника податків, станом на 01.04.2019 року за ним обліковувався податковий борг у сумі 510 грн, а станом на перше число кожного наступного місяця - пеня у сумі 43 грн 16 коп. Зазначене грошове зобов`язання виникло 22.11.2018 року внаслідок нарахування штрафних санкцій за актом перевірки.
Позивач вказує, що будь-яких податкових повідомлень-рішень (а також актів перевірок) стосовно 510 грн не отримував, тому зазначені зобов`язання не є узгодженими, строк їхньої сплати не настав і тому податковим боргом відповідні суми не є. Безпідставним є також взагалі нарахування пені на неузгоджену суму грошового зобов`язання.
Враховуючи відсутність податкового боргу станом на перше число жодною з місяців з квітня по вересень 2019 року, позивач вважає, що рішення відповідача є протиправним з моменту його прийняття.
Заперечуючи проти позову ФО-П ОСОБА_1 , у відзиві на адміністративний позов відповідач вказує, що на підставі п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75, ст. 76, п. 86.2 ст. 86 ПК України проведено камеральну перевірку ФО-П ОСОБА_1 з питань повноти, достовірності та правильності заповнення податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум отриманого з них податку за формою 1ДФ за 4 квартал 2017 року, про що було складено акт перевірки від 25.06.2018 року № 460/20-40-13-08/ НОМЕР_1 . За результатами камеральної перевірки ФО-П ОСОБА_1 встановлено порушення вимог пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПК України в частині несвоєчасного надання податкового розрахунку за 4 кв. 2017 року (граничний строк подання - 09.02.2018 року, фактично наданий 07.05.2018 року). Відповідачем засобами поштового зв`язку направлено акт перевірки від 25.06.2018 року з повідомленням про вручення, який повернуто до контролюючого органу з відміткою «за закінченням строку зберігання». На підставі вищевказаного акту перевірки відповідачем сформовано позивачу податкове повідомлення - рішення від 27.08.2018 року № 0110051308 про застосування штрафних (фінансових ) санкцій у загальному розмірі 510,00 грн., яке направлене засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення та повернуто у зв`язку із закінченням строку зберігання.
Відповідач вказує, що приписами п. 42.2 ст. 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Таким чином, акт перевірки від 25.06.2018 року № 460/20-40-13-08/ НОМЕР_1 , повідомлення-рішення від 27.08.2018 року № 0110051308 згідно з приписами ст. 42 ПК України є врученими.
Крім того, зауважує, що 15.04.2019 року грошове зобов`язання в сумі 510,00 грн. сплачене (дане твердження підтверджується відомостями ІКП за 2019 року), але пеня у сумі 43,16 грн. сплачена не була. Згідно даних інформаційного ресурсу ДПС України «Податковий блок» в інтегрованій картці платника податків (ІКП) значився податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів; 2 кварталу 2019 року та 3 кварталу 2019 року.
В подальшому, камеральною перевіркою встановлено порушення умов перебування позивача на спрощеній системі оподаткування в частині порушення приписів абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 та абз. 3 п. 299.10 ст. 299 ПК України - не здійснення платником податків переходу на сплату інших податків і зборів у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. За результатами перевірки, ГУ ДПС у Харківській області складено Акт про результати камеральної перевірки платника єдиного податку з питань правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування від 30.09.2019 року № 64/20-40-57-06/ НОМЕР_1 та прийнято Рішення від 30.09.2019 року № 60 про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку з 01.10.2019 року.
Оскільки ПК України визначено декілька підстав для прийняття рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку, одна з яких порушена позивачем, відповідач вважає, що контролюючий орган правомірно виключив ФО-П ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 року (повний текст рішення складений 06.11.2019 року) адміністративний позов ФО-П ОСОБА_1 задоволений у повному обсязі у спосіб, визначений позивачем.
Судом проведений розподіл судових витрат, а саме: стягнуто на користь позивача  судові витрати в розмірі 1536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області. 
Висновок суду вмотивований відсутністю у податкового органу підстав вважати суму 510 грн за податковим повідомленням-рішенням від 27.08.2018 року № 0110051308 узгодженим податковим зобов`язанням та, відповідно, відсутністю у подальшому підстав для нарахування пені. Відтак, на час ухвалення рішення, що оспорюється, у позивача відсутній податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів і анулювання його реєстрації як платника єдиного податку за правилом п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 та абз. 3 п. 299.10 ст. 299 ПК України є безпідставним. Рішення відповідача від 30.09.2019 року № 60 про анулювання реєстраціі? та виключення з Реєстру платників єдиного податку є протиправним і підлягає скасуванню з моменту ухвалення. При цьому, належним способом судового захисту в межах спірних правовідносин є зобов`язання відповідача поновити реєстрацію позивача як платника єдиного податку другої групи з 01.04.2016 року та включити до реєстру платників єдиного податку.
Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 року, та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні вимог ФО-П ОСОБА_1 .
Аргументи, наведені контролюючим органом в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у відзиві на позов. 
Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.
За приписами статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з огляду на наступне.
Судом установлено, що на підставі акту камеральної перевірки від 30.09.2019 року № 64/20-40-57-06/ НОМЕР_1 відповідачем прийнято рішення від 30.09.2019 року № 60 про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку позивача. Підставою для такого анулювання слугувала наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів: на 1 квітня 2019 року - 510 грн., на решту послідовних 5 місяців - 43 грн. 16 коп. пені. /а.с. 13/.
Наявність податкового боргу відповідач обґрунтовує тим, що раніше на підставі акту камеральної перевірки від 25.06.2018 року № 460/20-40-13-08/ НОМЕР_1 відповідачем  ухвалене податкове повідомлення-рішення від 27.08.2018 року № 0110051308, яке направлено позивачу з повідомленням про вручення (номер поштового відправлення 6130101356267) та повернуто до контролюючого органу з відміткою за закінченням строку зберігання. 
Відповідно до п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) розпочинається нарахування пені.
15.04.2019 року грошове зобов`язання в сумі 510,00 грн. сплачене позивачем без посилання на будь-яке податкове повідомлення рішення. Пеня у сумі 43,16 грн. сплачена не була, що позивачем не оспорюється. 
З розрахунку суми пені вбачається, що він виконаний відповідачем виходячи з дати виникнення узгодженого податкового зобов`язання 22.11.2018 року в сумі 510 грн. 
Як установлено судовим розглядом, оскаржуване рішення відповідача про анулювання реєстрації? та виключення з Реєстру платників єдиного податку ґрунтується на тому, що починаючи з 22.11.2018 року позивач мав податковий борг в сумі 510 грн, а починаючи з 15.04.2018 року - в сумі пені 43 грн. 16 коп. 
Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія судді зазначає наступне. 
Відповідно до п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 та абз. 3 п. 299.10 ст. 299 ПК Украі?ни платник єдиного податку зобов`язаний перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у випадку у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів. У такому разі реєстрація платником єдиного податку може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу.
Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий борг -  сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. 
Відповідно до п. 57.3. ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі несплати в установлений строк грошового зобов`язання, визначеному у податковому повідомленні - рішенні, застосовується штраф та нараховується пеня у порядку і розмірах, передбачених ст. 126 і 129 ПК України, виникає право податкової застави на майно платника податків і таке грошове зобов`язання буде визнано податковим боргом. 
Абзацем 6 п. 42.4 ст. 42 ПК України визначено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Як убачається із повідомлення про вручення № 6130101356267 за формою № 119, в ньому відсутні будь-які відмітки пошти в обов`язковому розділі «заповнюється в об`єкті поштового зв`язку в місці призначення». Зокрема, в повідомленні про вручення відсутні відомості про дату невручення (повернення), причина невручення, підпис уповноваженої особи та відбиток поштового штемпелю, що надавало б змогу встановити дату, визначену абз. 6 п. 42.4 ст. 42 ПК України. Наліпка на конверті з поштовим відправленням не є належним доказом вручення податкового повідомлення-рішення в розумінні цієї норми, оскільки закон чітко визначає, в якому саме документі мусить бути зазначена дата і причини невручення. Крім того, на цій наліпці дата поштового штемпелю є нерозбірливою, інших дат не вказано.
При цьому, колегія суддів зауважує, що за даними офіційного сайту Укрпошти відправлення за номером 6130101356267 не зареєстроване в системі. Доказів зворотного судам першої та апеляційної інстанції відповідачем не надано. 
Відповідно до п. 62 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, у разі подання для пересилання реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу з повідомленням про його вручення відправник заповнює бланк повідомлення на свою поштову адресу або адресу особи, якій за його дорученням належить надіслати повідомлення після вручення поштового відправлення, поштового переказу. Відповідно до пунктів 116, 117 цих Правил у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику. Повернення відправлень, від яких відмовився адресат або вручення яких неможливе, повинне здійснюватися негайно.
Відповідно до пунктів 1,4 розділу III Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року № 1204, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 року за № 124/28254 після підписання податкове повідомлення-рішення не пізніше наступного робочого дня надсилається (вручається) платнику податків. Дата надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення проставляється працівником структурного підрозділу, до функцій якого належить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальною особою, визначеною керівником (виконуючим його обов`язки, його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу для виконання таких функцій, - у разі надіслання листом з повідомленням про вручення. При цьому повідомлення про вручення прикріплюється до примірника податкового повідомлення-рішення, який залишився в контролюючому органі.
Встановлена додатком 11 до зазначеного Порядку форма податкового повідомлення-рішення «ПС» містить графу «Податкове повідомлення-рішення отримав (дата)****» з приміткою наступного змісту: «у разі надіслання податкового повідомлення-рішення листом з повідомленням про вручення проставляється дата вручення, вказана в повідомленні про вручення, або дата, наведена в поштовому повідомленні про вручення, із зазначенням причин невручення, а у разі надіслання документа засобами електронного зв`язку у порядку, передбаченому п. 42.4 ст. 42 ПК України, - дата вручення, вказана у квитанції про доставку».
Таким чином, колегія суддів зазначає, що контролюючий орган при направленні на адресу фізичної особи-підприємця податкового повідомлення-рішення поштою повинен відобразити дату відправлення на податковому повідомленні-рішенні та прикріпити до нього повернуте повідомлення про вручення, в якому зазначається дата вручення або причини невручення.
Для встановлення факту направлення (вручення) фізичній особі податкового повідомлення-рішення поштою у встановленому законодавством порядку, дослідженню підлягають: відповідність адреси одержувача у поштовому відправленні місцю проживання або останньому відомому місцезнаходженню фізичної особи; повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, в якому зазначено дату вручення або причини невручення; відповідність дати відправлення на другому примірнику податкового повідомлення-рішення даті, зазначеній у повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення тощо.
Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним судом у постанові від 24.01.2019 року у справі № 826/14361/16.
За таких обставин, колегія суддів зазначає про відсутність у контролюючого органу підстав вважати суму 510 грн за податковим повідомленням-рішенням від 27.08.2018 року № 0110051308 узгодженим податковим зобов`язанням та, відповідно, про відсутність у подальшому підстав для нарахування пені.
Виходячи з наведеного, на час ухвалення рішення, що оспорюється, у позивача відсутній податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів і анулювання його реєстрації як платника єдиного податку за правилом п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 та абз. 3 п. 299.10 ст. 299 ПК України є безпідставним. Рішення відповідача від 30.09.2019 року № 60 про анулювання реєстрації? та виключення з Реєстру платників єдиного податку є протиправним і підлягає скасуванню з моменту ухвалення.
Колегія суддів зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. 
За наведеного, погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що належним способом судового захисту в межах спірних правовідносин повинно бути зобов`язання відповідача поновити реєстрацію позивача як платника єдиного податку другої групи з 01.04.2016 року та включити до Реєстру платників єдиного податку.
Інші доводи апеляційної скарги та заперечення відповідача на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).  
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року, - без змін. 
Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Л.В. Мельнікова	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Калитка    С.С. Рєзнікова   	
Постанова у повному обсязі складена і підписана 20 лютого 2020 року.