ПОСТАНОВА
Іменем України

27 січня 2020 року 
Київ
справа №826/4126/17
адміністративне провадження №К/9901/21866/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
cудді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Кашпур   О.В., Уханенка   С.А.
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу №826/4126/17
за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, за участю третіх осіб - Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві, Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСЛК», Товариства з обмеженою відповідальністю «О.К. та партнери» - про визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 03   липня 2019 року в справі №826/4126/17, постановлену в складі: головуючого судді Федотова І.В., суддів Літвіної Н.М., Сорочка Є.О.,
УСТАНОВИВ:
І. Обставини справи 
1.          Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - ГУ ДФС у місті Києві, позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач, Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у місті Києві), із вимогами:
1.1.          визнати дії державного виконавця Гаспаряна Р.Г. щодо винесення постанови від 01 березня 2017 року у ВП№48515607 про стягнення виконавчого збору в розмірі 12800,00 грн протиправними;
1.2          скасувати постанову від 01 березня 2017 року у ВП №48515607 про стягнення виконавчого збору в розмірі 12800,00 грн.
2.          Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2017  року відкрито провадження в справі та залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДСЛК», Товариство з обмеженою відповідальністю «О.К. та партнери».
3.          Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
4.          Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу.
5.          Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2019  року відмовлено у задоволенні клопотання ГУ ДФС у місті Києві про звільнення від сплати судового збору; відмовлено у задоволенні клопотання ГУ ДФС у місті Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження; апеляційну скаргу ГУ ДФС у місті Києві залишено без руху та надано строк для усунення встановлених судом недоліків шляхом сплати судового збору та зазначення інших підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.
6.          При цьому, визнаючи підстави пропуску строку апеляційного оскарження неповажними, суд апеляційної інстанції керувався тим, що в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження позивач уважає, що апеляційна скарга подана ним у межах тридцятиденного строку, визначеного частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
7.          Водночас апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.
8.          Як убачається з матеріалів справи, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва прийняте 29 березня 2019 року і отримано апелянтом 04 квітня 2019 року (том 1, а.с. 164). Проте апеляційна скарга подана позивачем лише 08 травня 2019  року, тобто з пропуском строку для подачі апеляційної скарги.
9.          Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2019   року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ГУ ДФС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2019 року в справі за позовом ГУ ДФС у місті Києві до Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у місті Києві, за участю третіх осіб - Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві, Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСЛК», Товариства з обмеженою відповідальністю «О.К. та партнери» - про визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови.
10.          Таке рішення суд апеляційної інстанції мотивував тим, що ГУ ДФС у місті Києві на виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2019 року сплачено судовий збір і подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
11.          Зазначене клопотання обґрунтоване тим, що податковим органом вживалися заходи щодо сплати судового збору для подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, однак на момент спливу строку на оскарження судовий збір сплачено не було, що унеможливило подання апеляційної скарги.
12.          Дослідивши обставини справи та клопотання позивача про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували поважність причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження.
13.          Наведені ж позивачем в клопотанні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції визнав неповажними, оскільки це лише є недоліком організації представництва інтересів позивача в судах.
ІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
14.          Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, ГУ ДФС у місті Києві подало касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить її скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
15.          На обґрунтування касаційної скарги скаржник указав, що первинну апеляційну скаргу було подано ним у строки, визначені законодавством, однак через неподання документу про сплату судового збору вона була залишена судом апеляційної інстанції без руху і в подальшому повернута скаржнику.
16.          Скаржник указує, що положеннями КАС України передбачено право сторони на повторне звернення з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції після повернення такої скарги. 
17.          Водночас не можливо повторно подати апеляційну скаргу, яку залишено без руху і в подальшому повернуто скаржнику, в строки визначені на оскарження рішення суду першої інстанції.
18.          Скаржник просить також урахувати факт реорганізацій районних державних податкових інспекцій, у зв`язку з чим відбувається передача функцій щодо супроводження великої кількості судових справ до юридичного підрозділу ГУ ДФС у місті Києві.
19.          Так, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28 березня 2018  року №296 «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби», якою завершується процес переходу функцій на обласний та місцевий рівень, розпочатий у зв`язку з прийняттям Закону України від 21 грудня 2016 року №1797 «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні». Районні податкові інспекції фактично перетворені в центри обслуговування платників.
20.          За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02  серпня 2019 року вказану касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській   О.Р., суддям Кашпур   О.В., Уханенку   С.А.
21.          Ухвалою Верховного Суду від 01 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження за скаргою ГУ ДФС у місті Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2019 року.
22.          Заперечень на касаційну скаргу не надійшло.
ІІІ. Джерела права та акти їхнього застосування
23.          Згідно з частиною першою статті 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, установлених цим Кодексом.
24.          Статтею 295 КАС України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
25.          Водночас за приписами частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, установлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом установлено неможливість такого поновлення.
26.          Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
27.          Згідно з пунктом 4 частин першої статті 299 КАС України, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними,  суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.
28.          Стаття 287 КАС України визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. Згідно з частиною шостою цієї статті апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.
29.          Відповідно до статті 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення. Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.
ІV. Позиція Верховного Суду
30.          Суд зазначає, що статтею 287 КАС України визначено особливості провадження у справах із приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, строк на апеляційне оскарження (протягом десяти днів) і порядок обчислення цього строку (з дня проголошення судового рішення), у порівнянні до статті 295 КАС України.
31.          Проте загальний аналіз статті 287 КАС України дає підстави для висновку про те, що цією статтею, на відміну від частини п`ятої статті 270 КАС України, не обмежено повноваження суду апеляційної інстанції щодо поновлення строку на апеляційне оскарження в порядку частин другої та третьої статті 295 КАС України.
32.          Отже, причини пропуску строку на апеляційне оскарження у справах цієї категорії підлягають оцінці на предмет їхньої поважності в загальному порядку, передбаченому КАС України, і суд апеляційної інстанції не обмежений у повноваженні щодо поновлення цього строку за наявності відповідних підстав.
33.          Наведена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду, зокрема від 17 квітня 2019 року в справі №212/2354/18 (2-а/212/93/18), від 19 червня 2019  року в справі №175/4952/18 (2-а/175/69/18), від 25 червня 2019 року в справі №211/94/18 (2-а/211/25/19), від 02 жовтня 2019 року в справі №404/7875/18 (2-а/404/802/18). Також аналогічний правовий висновок містить постанова Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року у справі №461/5908/18.
34.          Шостий апеляційний адміністративний суд, залишаючи без руху апеляційну скаргу і в подальшому відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, виходив із того, що ГУ ДФС у місті Києві пропустило установлений статтею 287 КАС України десятиденний строк на апеляційне оскарження, а зазначені ним причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є поважними.
35.          Скаржник не заперечує факт отримання ним копії рішення суду першої інстанції 04 квітня 2019 року і подання ним апеляційної скарги на це рішення лише 08 травня 2019 року, тобто на 34-й день після отримання його копії.
36.          Водночас указує, що судом апеляційної інстанції не було враховано те, що первинна апеляційна скарга була подана ним вчасно, однак через неподання документу про сплату судового збору вона була залишена судом апеляційної інстанції без руху і в подальшому повернута скаржнику.
37.          Також просить врахувати факт реорганізацій районних державних податкових інспекцій, у зв`язку з чим відбувається передача функцій щодо супроводження великої кількості судових справ до юридичного підрозділу ГУ ДФС у місті Києві.
38.          Доводи касаційної скарги щодо подачі ГУ ДФС у місті Києві первинної апеляційної скарги у строки, визначені законодавством є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.
39.          Суд також зазначає, що поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами справи певних процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.
40.          Неналежна організація роботи юридичної особи та неналежне фінансування ГУ ДФС у місті Києві з боку державного бюджету не свідчать про поважність підстав пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є об`єктивними та непереборними підставами, які перешкоджають оскаржити судове рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження та реалізувати своє право щодо оскарження без порушення порядку здійснення такої процесуальної дії.
41.          За таких обставин, Суд не знаходить підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.
42.          Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
43.          Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
44.          Отже, оскільки при ухваленні судового рішення суд апеляційної інстанції порушень норм процесуального права не допустив, тому Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
V. Судові витрати
45.          Ураховуючи результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
46.          Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
47.          Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишити без задоволення.
48.          Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2019 року в справі №826/4126/17 залишити без змін.
49.          Судові витрати не розподіляються.
50.          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                                О.Р.   Радишевська
Судді:                                                                                                    О.В.   Кашпур
                                                                                                    С.А.   Уханенко