ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 р.	Справа № 480/1603/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Донець Л.О.,
Суддів: Гуцала М.І. ,  Бенедик А.П. ,
за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№116)" на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 (головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, повний текст складено 08.11.2019) по справі № 480/1603/19
за позовом Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 116)"   
до Головного управління ДФС у Сумській області, Головного управління ДПС у Сумській області  
про визнання протиправними та скасування рішень та податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
06.05.2019, Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби» (далі - позивач) звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління  Державної фіскальної служби  у Сумській області (далі - відповідач-1), Головного управління Державної податкової служби у Сумській області (далі - відповідач -2), в якому просить про визнання протиправним та скасування  рішення відповідач-1 №0003341304 від 21.03.2019 про застосування до позивачу штрафних санкцій в розмірі 303 144,55 грн на підставі п.3 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір  та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:  від 21.03.2019 №0003311304;  від 21.03.2019 №0003321304;  від 21.03.2019 № 0003331304; від 21.03.2019 №0003301304.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 у справі №480/1603/19 позовну заяву  в частині позовних вимог  про визнання протиправним та скасування  відповідач-1 від 21.03.2019 №0003341304  про застосування штрафної санкції в розмірі                      303 144,55 грн на підставі п.3 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір  та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»;  про визнання протиправним та скасування рішення відповідач-1  №0003331304 від 21.03.2019 про застосування штрафних санкцій в розмірі 170 грн  та визнання протиправною та скасування вимоги від 10.05.2019               №Ю-4111-17 про сплату  недоїмки з єдиного внеску, штраф та пені в сумі 926 356,86 грн  - залишено без розгляду.
Позивач,  не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій  просить скасувати  рішення   суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог  апеляційної скарги посилається на  невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи,  порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважає, що  апеляційна  скарга  позивача підлягає задоволенню,  з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що     працівниками відповідача здійснена  документальна планова виїзна  перевірка  позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору  за період з 01.10.2015 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове  державне соціальне страхування за період з 01.01.2011  по 30.09.2018, про що складений акт від 15.02.2019 №178/18-28-13-04/08680796/10.
За результатами перевірки прийняті, зокрема, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно  не нарахованого єдиного внеску  від 21.03.2019 № 0003341304 про застосування штрафної санкції в розмірі 303 144,55 грн на підставі п.3 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір  та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»;  про визнання протиправним та скасування рішення відповідач-1  №0003331304 від 21.03.2019 про застосування штрафних санкцій в розмірі 170 грн  та визнання протиправною та скасування вимоги від 10.05.2019                №Ю-4111-17 про сплату  недоїмки з єдиного внеску, штраф та пені в сумі 926 356,86 грн.
Суд першої інстанції,  під час  залишення без розгляду частини  позову, дійшов до висновку, що    позивач без поважних причин пропустив строк звернення до суду, встановлений Законом України «Про збір на та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Колегія суддів не погоджується з  такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
У  відповідності до ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Для звернення до адміністративного суду з позовами у спорах за участю суб`єктів владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства та позовами у спорах, що виникають у зв`язку з проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу, встановлюється тримісячний строк з дня, коли особа дізналася або мала дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
На підставі  ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
В своїй апеляційній скарзі позивач свої заперечення проти тверджень суду першої інстанції про належне вручення оскаржуваних рішень відповідача, а саме: про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно  не нарахованого єдиного внеску  від 21.03.2019  №№0003341304;  0003331304 та  вимоги від 10.05.2019 №Ю-4111-17 мотивує нерозповсюдженням на дане питання приписів Закону України «Про збір на та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» з підстав відсутності у нього статусу платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
У відповідності до ч.ч. 1, 2, 7-15 ст. 25 Закону України «Про збір на та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.
Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
У разі несплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України", орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової і митної політики, інформує про це платників єдиного внеску.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.
Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.
Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.
У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.
На підставі  п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір на та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є: роботодавці:
підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;
фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців);
фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту);
філії, представництва, інші відокремлені підрозділи підприємств, установ та організацій (у тому числі міжнародні), утворені відповідно до законодавства України, які мають окремий баланс і самостійно здійснюють розрахунки із застрахованими особами;
дипломатичні представництва і консульські установи іноземних держав, філії, представництва та інші відокремлені підрозділи іноземних підприємств, установ та організацій (у тому числі міжнародні), розташовані на території України;
підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб:
військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, у тому числі тих, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та "Про військовий обов`язок і військову службу";
патронатних вихователів, батьків-вихователів дитячих будинків сімейного типу, прийомних батьків, якщо вони отримують грошове забезпечення відповідно до законодавства;
осіб, які отримують допомогу по тимчасовій непрацездатності, перебувають у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами і отримують допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами;
осіб, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, Службі безпеки України та службу в органах і підрозділах цивільного захисту;
осіб, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, усиновленні дитини;
одного з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, дитиною, хворою на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, за дитиною, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, якій не встановлено інвалідність, а також непрацюючих працездатних осіб, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства;
інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції (у тому числі постійне представництво інвестора-нерезидента), що використовує працю фізичних осіб, найнятих на роботу в Україні на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем в Україні, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).
Згідно до ч.1 ст.118 КВК України (редакції, чинної станом на 28.08.2018) засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг.
Такі договори погоджуються адміністрацією колонії та повинні містити порядок їх виконання. Адміністрація зобов`язана створювати умови для праці засуджених за договорами цивільно-правового характеру та трудовими договорами.
Згідно до ч. 1 ст. 118 КВК України (редакції, чинної станом на 08.10.2016) засуджені до позбавлення волі мають право працювати та залучаються до суспільно корисної праці у місцях і на роботах, визначених адміністрацією колонії, з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за строковим трудовим договором, що укладається між засудженим і виправною колонією (слідчим ізолятором), за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції.
Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.
Праця засуджених до позбавлення волі регулюється законодавством про працю з особливостями, визначеними цим Кодексом.
Колегія суддів зауважує на тому, що  позивачем до матеріалів справи в суді першої інстанції наданий лист заступника начальника державної установи «Сумська виправна колонія (№116) з виробництва», який роз`яснює  порядок здійснення взаємовідносин з позивачем на підставі договору про надання послуг робочої сили між  позивачем та ДУ «Сумська виправна колонія (№116)», порядок нарахування заробітної плати засудженим та здійснення відрахування (аркуш справи 104).
За умови відсутності у справі статутних документів позивача та самої угоди про надання послуг робочої сили між позивачем та ДУ «Сумська виправна колонія (№ 116)» та різного регулювання цих правових відносин у період часу з 08.10.2016 по 28.08.2018, колегія суддів вважає вирішення судом першої інстанції такого питання передчасним.
За цим, колегія суддів вважає, що  судом першої інстанції зроблений передчасний висновок про  віднесення таких доводів позивача до заперечень з самими оскаржуваними рішеннями, оскільки  підсумовуючи про недотримання позивачем вимог Закону України «Про збір на та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»  суд першої інстанції мав перевірити про розповсюдження на це питання даних правил.
За вищевказаних обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що судом першої інстанції  неправильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення без додержання норм матеріального і процесуального права, тому судове рішення - підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно зі ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№116)" - задовольнити.
Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 року по справі                      № 480/1603/19 - скасувати і направити справу для продовження розгляду до Сумського окружного адміністративного суду. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Л.О. Донець	
Судді	(підпис)  (підпис) 	М.І. Гуцал    А.П. Бенедик   	
Повний текст постанови складено  09.01.2020 року