Постанова                   
Іменем України
05 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 742/3106/18
провадження № 51-5151 км 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,                                                          
за участю:
секретаря судового засідання                           ОСОБА_4 ,  
прокурора                                                               ОСОБА_5 ,
засудженого                                                           ОСОБА_6 ,         
захисника                                                               ОСОБА_7 ,                 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 , поданою в інтересах засудженого ОСОБА_6 ,  на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 грудня 2018 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 12 серпня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42017271210000028 від 22 березня 2017 року, стосовно
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сухополова Прилуцького району Чернігівської області, громадянина України, який згідно матеріалів кримінального провадження проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 грудня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України (далі – КК України) до покарання у виді штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 грн., і з позбавленням права обіймати посади на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарський функцій на строк 2 роки.
Згідно з цим вироком ОСОБА_6 , працюючи на посаді директора ПП «Ремдор-буд», яке здійснює діяльність з ремонту дорожнього покриття, здійснив службове підроблення за таких обставин: відповідно до умов договору № 2 від 13 грудня 2016 року, укладеного між Івковецькою сільською радою Прилуцького району та приватним підприємством «Ремдор-буд», підприємство повинно було виконати послуги з поточного ремонту дорожнього покриття вулиць Чавусівської, Ремісничої, Першотравневої, Садової, 1-го пров. Златоустівського в с. Голубівка Прилуцького району Чернігівської області. 16 грудня 2016 року директор ПП «Ремдор-буд» ОСОБА_6 умисно вніс до акта № 2 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за грудень 2016 року від 16 грудня 2016 року інформацію про виконані роботи в повному обсязі та, підписавши і скріпивши печаткою підприємства, передав його для підписання й подальшої оплати голові Івковецької сільської ради Прилуцького району Чернігівської області. У результаті вказаних дій директора ОСОБА_6 Івковецька сільська рада Прилуцького району Чернігівської області оплатила роботи з поточного ремонту дорожнього покриття вищевказаних вулиць та роботи з ремонту дорожнього покриття, які взагалі не здійснювались,                 у 1-му пров. Златоустівському в с. Голубівка Прилуцького району Чернігівської області на суму 143 838,32 грн.
Чернігівський апеляційний суд ухвалою від 12 серпня 2019 року зазначений вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_6 залишив без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій. Касаційну скаргу мотивує тим, що суди не врахували показань свідків про часткове  проведення ремонту дорожнього покриття саме у грудні 2016 року, копії генерального плану с. Голубівка Прилуцького району Чернігівської області, а також того, що протоколи слідчих експериментів є недопустимими доказами. Також зазначає, що при ухваленні вироку не було надано належної оцінки експертному дослідженню від 05 жовтня 2018 року. Апеляційний суд не взяв до уваги частини вказаного експертного дослідження, а також не дослідив у судовому засіданні довідки Північного офісу держаудитслужби  в Чернігівській області від  09 жовтня 2017 року. Посилається на формальний підхід апеляційного суду до оцінки доказів, досліджених судом першої інстанції, та на ненадання оцінки всім доводам, викладених в апеляційній скарзі.
Позиції учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_7 та засуджений ОСОБА_6 підтримали касаційну скаргу, просили її задовольнити. 
Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти касаційної скарги захисника та просив залишити її без задоволення, а рішення суду без зміни.  
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого  висновку.
Відповідно до приписів ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України)  підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.  
Отже, касаційний суд не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Під час перегляду судових рішень у касаційному порядку Суд виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій.
Натомість зазначені обставини, на які, зокрема, посилається в касаційній скарзі захисник, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції. 
Зміст ухвали апеляційного суду свідчить про те, що під час апеляційного розгляду були ретельно перевірені доводи сторони захисту, аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі, із наведенням в ухвалі докладних мотивів прийнятого рішення  і не встановив неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність або істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та дати правильну юридичну оцінку вчиненому. Мотиви суду, з яких доводи сторони захисту було визнано безпідставними, є обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.
Так, свої висновки щодо доведеності винуватості засудженого у вчиненні інкримінованого злочину суди першої та апеляційної інстанцій у повній мірі обґрунтували показаннями свідків, письмовими доказами, яким судами надано належну оцінку.
Дослідивши вказані докази, надавши кожному з них оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено.
Так, судом першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановлено, що 13 грудня 2016 року між Івковецькою сільською радою Прилуцького району та приватним підприємством «Ремдор-буд» в особі директора ОСОБА_6 укладений договір № 2, предметом якого є виконання послуг із поточного ремонту дорожнього покриття вулиць Чавусівської, Ремісничої, Першотравневої, Садової, та 1-го пров. Златоустівського в с. Голубівка Прилуцького району Чернігівської області. Загальна вартість послуги за вищевказаним договором становить 143 838, 32 грн. 32 коп. 
Згідно Акту № 2 приймання виконаних будівельних робіт ф. КБ-2в за грудень 2016 року від 16 грудня 2016 року вбачається підтвердження обвинуваченим ОСОБА_6 факту виконання робіт щодо поточного ремонту дорожнього покриття вищевказаних вулиць, в тому числі і 1 пров. Златоустівський в с. Голубівка. Належність у Акті ф. КБ-2в підпису саме обвинуваченому по справі підтверджується висновком експерта № 1319/1320/18-24 від 24 травня 2018 року.
Відповідно до довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати ф. КБ-3 за грудень 2016 року, підписаної ПП «Ремдор-буд» та Івковецькою сільською радою, вартість послуги з поточного ремонту дорожнього покриття вулиць Чавусівської, Ремісничої, Першотравневої, Садової, та 1-го пров. Златоустівського в с. Голубівка становить 143 838 грн. 32 коп.
Надалі за платіжним дорученням № 771 від 19 грудня 2016 року Івковецька сільська рада, згідно з договором № 2 від 13 грудня 2016 року та актом №2 від 16 грудня 2016 року перерахувала ПП «Ремдор-буд» кошти у сумі 143 838 грн. 32 коп. за поточний ремонт дорожнього покриття вулиць Чавусівської, Ремісничої, Першотравневої, Садової, та 1-го пров. Златоустівського в с. Голубівка.
Суди дійшли висновку, що висновок експертного дослідження № ПК-66 від 05 жовтня 2018 року, про те, що приватним підприємством «Ремдор-буд» на ділянці по 1 провулку Златоустівському в с. Голубівка довжиною 244 м. було проведено грейдерування і відсипку дорожнього покриття щебенем, констатує лише факт проведення вказаних робіт у березні 2018 року і не спростовує доказів обвинувачення про внесення ОСОБА_6 до акту будівельних робіт ф. КБ-2в за грудень 2016 року завідомо неправдивих відомостей щодо виконання ремонтних робіт  в повному обсязі на суму 143 838 грн 32 коп.
Суди першої та апеляційної інстанцій також надали оцінки протоколам проведення слідчих експериментів від 02 серпня 2018 року з доданими до них відеозаписами, на яких свідки категорично стверджували, що протягом 2016 року будь-яких ремонтних робіт  дорожнього покриття у провулку не проводилось, одночасно підтвердивши факт завезення щебню лише навесні 2017 року; іншим письмовим доказам у кримінальному провадженні, а також показанням як самого засудженого, так і свідків у кримінальному провадженні. Зокрема в судових рішеннях надано оцінку показанням свідків ОСОБА_8 , яка працювала листоношею, та  ОСОБА_9 , котрі повідомили про часткове засипання щебнем великих ям на початку провулку у вищевказаний період і підтвердили, що проведення ремонтних робіт у повному обсязі було проведено лише навесні 2017 року.
На підставі сукупності  наведених доказів суди дійшли висновку, що поточний ремонт дорожнього покриття вулиць Чавусівської, Ремісничої, Першотравневої, Садової та 1-го пров. Златоустівського в с. Голубівка було проведено лише на початку березня 2017 року;  тобто ці докази спростовують дані акта № 2 приймання виконаних будівельних робіт ф. КБ-2в за грудень 2016 року від 16 грудня 2016 року.
За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження дії  ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 366 КК України кваліфіковано правильно. 
Порушень кримінального процесуального закону судом першої інстанції під час допиту свідків, дослідження доказів та вирішення клопотань, пов`язаних із розглядом кримінального провадження, не встановлено. 
Матеріалами кримінального провадження підтверджено те, що висновки судів обох інстанцій про доведеність винуватості засудженого зроблено  з дотриманням вимог ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Покарання засудженому призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та всіх обставин справи. 
Вирок суду є належним чином умотивованим і відповідає вимогам ст. 374 КПКУкраїни. У ньому вказано формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, диспозиції статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого засудженого визнано винним, та об`єктивні докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Кримінальним процесуальним законом передбачено, що  рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності й обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону, фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.
Апеляційний суд під час постановлення ухвали за наслідками апеляційного розгляду в цьому кримінальному провадженні вказаних вимог закону дотримався.
Переглянувши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд відповідно  до вимог ст. 419 КПК України дав належну оцінку доводам в апеляційній скарзі захисника, аналогічним доводам у його касаційній скарзі, та обґрунтовано визнав їх неспроможними. З висновками наведеними в ухвалі апеляційного суду, щодо законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції погоджується й колегія суддів. 
Решта доводів, викладених у касаційній скарзі захисника, також не спростовує висновків судів першої та апеляційної інстанцій і фактично зводиться до переоцінки доказів та встановлених у справі обставин, що на підставі ст. 433 КПК України не може бути предметом оцінки суду касаційної інстанції.
З огляду на те, що під час касаційного розгляду  не було встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які би були безумовними підставами для скасування або зміни судових рішень, касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 433, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 грудня 2018 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 12 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника – без задоволення.  
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                               ОСОБА_2                              ОСОБА_3