Постанова 
Іменем України 
 
28 грудня 2019 року
м. Київ
 
справа № 296/6902/17
провадження № 61-20382св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,    Червинської М. Є.
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Трояновської Г. С., Павицької Т. М., Миніч Т. І.,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» (далі - ТОВ «Житомиргаз збут») про визнання дій неправомірними та скасування доручення про припинення газоспоживання. Позовна заява мотивована тим, що згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від   19 листопада 2012 року він є особою з інвалідністю 3-ї групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для інвалідів війни, зокрема 100-відсоткову знижку плати за користування комунальними послугами. Оскільки прийняті відповідачем рішення суперечать нормам закону, яким йому надано пільги, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 остаточно просив визнати неправомірними дії відповідача в частині прийняття доручення від 21 серпня 2017 року і від 17 жовтня 2017 року до ПАТ «Житомиргаз» про припинення газоспоживання (припинення газопостачання) та визначення недостовірності заборгованості з 30 червня 
2017 року та скасувати доручення від 21 серпня 2017 року і від 17 жовтня 2017 року ТОВ «Житомиргаз збут» до ПАТ «Житомиргаз» про припинення газоспоживання (припинення газопостачання).
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21 січня 2019 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії ТОВ «Житомиргаз збут» в частині прийняття доручення від 21 серпня 2017 року та від 17 жовтня 2017 року до ПАТ «Житомиргаз» про припинення ОСОБА_1 газоспоживання (припинення газопостачання) та визначення недостовірної заборгованості з 30 червня 2017 року.Скасовано доручення від 21 серпня 
2017 року та від 17 жовтня 2017 року до ТОВ «Житомиргаз збут» до ПАТ «Житомиргаз» про припинення ОСОБА_1 газоспоживання (припинення газопостачання).Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач відповідно до пункту 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має пільгу у вигляді 100-відсоткової знижки плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання, а тому дії ТОВ «Житомиргаз збут» в частині прийняття доручення від 21 серпня 2017 року та від 17 жовтня 2017 року до       ПАТ «Житомиргаз» про припинення йому газопоспоживання (припинення газопостачання) та наявності заборгованості з 30 червня 2017 року, є неправомірними.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Житомирського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Житомиргаз збут» задоволено, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21 січня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову. 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивача позбавлено статусу інваліда війни, його не внесено до бази ЄДАРП як такого, а тому він не може споживати природній газ за пільгами встановленими для інвалідів війни.
Узагальнені доводи учасників справи
У листопаді 2019 року  ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не взяв до уваги рішення Корольовського районного суду м. Житомира у справі № 296/7577/17 від             05 грудня 2017 року, у справі № 296/8123/17 від 02 квітня 2019 року, у справі       № 295/17348/18 від 27 травня 2019 року та рішення Богунського районного суду від 09 серпня 2018 року у справі № 295/9645/17, якими встановлено, що він є інвалідом війни 3 групи згідно посвідчення НОМЕР_1 від 19 листопада 2012 року, та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Також апеляційний суд не взяв до уваги ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 17 липня 2017 року про заборону Управлінню праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира надсилати листи про припинення надання йому пільг. Також судом не враховано, що посвідчення інваліда війни 3 групи НОМЕР_1 від 19 листопада 2012 року у нього не вилучено, не визнано недійсним, не скасовано відповідним Державним органом, проте спочатку вилучається посвідчення інваліда війни, а вже потім громадянин позбавляється пільг та компенсацій.
У грудні 2019 рокудо Верховного Суду надійшов відзив ТОВ «Житомиргаз збут» на касаційну скаргу, в якому заявник просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін. 
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження по справі, витребувано справу №296/6902/17 з Корольовського районного суду м. Житомира.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суд установив, що ОСОБА_1 є споживачем побутових послуг природного газу, який йому постачає ПАТ «Житомиргаз», з 01 липня 2015 року користувався пільгою по оплаті спожитого природного газу у розмірі 100% як інвалід війни 3 групи.
За даними відповідача, у зв`язку із скасуванням Управлінням соціального захисту населення пільги позивачу, станом на 30 червня 2017 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 4694,50 грн.
30 червня 2017 року відповідач повідомив позивача про наявність накопиченої простроченої заборгованості за послуги з газопостачання в сумі 4694,50 грн. з вимогою сплатити борг не пізніше 10 календарних днів з метою уникнення припинення газопостачання.
21 серпня 2017 року відповідач ТОВ «Житомиргаз збут» надав доручення          ПАТ «Житомиргаз» припинити газопостачання побутовому споживачу ОСОБА_1 у зв`язку з наявною простроченою заборгованістю за спожитий природний газ на 30 червня 2017 року в розмірі 4694,50 грн.
17 жовтня 2017 року відповідач надав аналогічне доручення ПАТ «Житомиргаз» на припинення газопостачання споживачу газу ОСОБА_1 у зв`язку з наявною простроченою заборгованістю за спожитий природний газ на 31 серпня 2017 року в розмірі 4816,28 грн. 
Відповідач пов`язував направлення доручень про припинення газопостачання з листом, отриманим ним від Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира, про те, що ОСОБА_1 позбавлено статусу інваліда війни 3 групи у зв`язку з чим необхідно привести у відповідність нарахування йому пільг з моменту видачі посвідчення, тобто з       19 листопада 2012 року.
Відповідно до листів Управління соціального захисту населення Корольовського району від 30 вересня 2019 року № 2733/02-01 та від 08 жовтня 2019 року             № 2832/02-01 ОСОБА_1 перебуває на обліку в базі ЄДАРП (Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги) як пенсіонер за віком, ветеран праці, особа з інвалідністю 3 групи та особа, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС І категорії. Також вказано, що як особа з інвалідністю внаслідок війни 3 групи ОСОБА_1 в базі ЄДАРП не значиться, відповідно такими пільгами не користується. 
Управлінням соціального захисту населення також повідомлено, що за результатами службового розслідування було встановлено безпідставність надання ОСОБА_1 статусу інваліда війни.
Рішенням тимчасової комісії щодо перевірки законності встановлення статусу та видачі посвідчень інвалідам війни за період з 01 січня 2005 року по 31 березня 2013 року управлінням соцзахисту населення Корольовської районної ради         м. Житомира ОСОБА_1 було позбавлено статусу інваліда війни 3 групи та прийнято рішення щодо вилучення у нього відповідного посвідчення 
(НОМЕР_1 від 19 листопада 2012 року), яке зафіксоване у протоколі від 
20 червня 2017 року № 1. Підставою для прийняття такого рішення була відсутність у спостережній справі ОСОБА_1 документів про залучення його до складу зведеного мобільного загону Цивільної оборони. 
Позбавлення ОСОБА_1 статусу інваліда війни 3 групи підтверджено Протоколом засідання тимчасової комісії від 20 червня 2017 року.
В свою чергу позивач на підтвердження своїх позовних вимог вказує, що він має посвідчення інваліда війни 3 групи серії НОМЕР_1 від 19 листопада 
2012 року, яке не вилучено компетентним органом, а отже він законно повинен користуватись пільгами встановленими для інвалідів війни. 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Правовідносини між споживачем та постачальником газу врегульовані Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Правилами безпеки систем газопостачання України, що затверджені наказом Міністерства вугільної енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285.
Державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг з газопостачання здійснюється на підставі Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30 вересня 2015 року, яким визначено, що оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.
Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року №2496, передбачено, що постачальник має право ініціювання процедури припинення (обмеження) постачання природного газу споживачу згідно з умовами договору на постачання природного газу та відповідно до вимог цих Правил.
За приписами пунктів 2, 3 розділу ІІІ Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.
За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до пункту 1 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року № 117, Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, це автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України .
Згідно абзацу 1 пункту 5 Положення для включення до Реєстру інформації про пільговика він подає уповноваженому органу копії документів, що підтверджують право пільговика та членів його сім`ї на пільги (з пред`явленням оригіналів цих документів), копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, пред`являє паспорт та надає інформацію про характеристику житла та послуги, щодо отримання яких він має пільги та реально ними користується.
Судом апеляційної інстанції установлено, що Управлінням соціального захисту населення за результатами службового розслідування було встановлено безпідставність надання ОСОБА_1 статусу інваліда війни.
Також судом встановлено, що ОСОБА_1 не оскаржував дії суб`єкта владних повноважень - Управління праці та соціального захисту населення щодо позбавлення його статусу інваліда війни та вилучення у нього посвідчення інваліда війни 3 групи серії НОМЕР_1 від 19 листопада 2012 року.
Отже, оскільки рішення Управління соціального захисту населення про позбавлення ОСОБА_1 статусу інваліда війни та пільг не скасовано та є чинним, тому воно повинно враховуватись іншими органами.
З огляду на вказане, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивача позбавлено статусу інваліда війни, його не внесено до бази ЄДАРП як такого, а тому він не може споживати природній газ за пільгами встановленими для інвалідів війни, у зв`язку із чим позов не підлягає задоволенню.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи, наведені на обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування постанови апеляційного суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
 
Судове рішення апеляційного суду відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
 
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін.
 
Щодо судових витрат
 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої 
та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Житомирського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                           С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська