ПОСТАНОВА
Іменем України

19 лютого 2020 року 
Київ
справа №820/3124/17
адміністративне провадження №К/9901/63519/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -                                                   Данилевич Н.А.,
суддів -                                                                                                                                                                           Бевзенка В.М., 
                                                                                                                                                                                                    Шевцової Н.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року (головуючий суддя - Бондар В.О., судді - Мінаєва О.М., Макаренко Я.М.) у справі 
за позовом ОСОБА_1 
до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області
третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області
про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, -
в с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.          У липні 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області (далі - ТУ ДСА), в якому просив: 
1.1.          - визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області щодо нездійснення нарахування судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 суддівської винагороди виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»; 
1.2.          - стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області на користь ОСОБА_1 суддівську винагороду за періоди січень 2017 року - червень 2017 року в сумі 116001,94 грн. 
2.          В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат. Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»        встановлено у 2017 році мінімальну заробітну плату в місячному розмірі 3200,00 грн. Відтак, посадовий оклад судді місцевого суду визначається відповідно до розміру визначеного ч.3    ст.133 Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». Однак, за січень-червень 2017 року ТУ ДСА нарахувало та виплатило позивачу суддівську винагороду в меншому розмірі, ніж передбачено законодавством.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
3.          Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2017р. адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області щодо не здійснення нарахування судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 суддівської винагороди виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік». Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області перерахувати судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 суддівську винагороду за періоди січень 2017 року по червень 2017 року, виходячи з посадового окладу в сумі 32000,00 грн. та провести виплати суддівської винагороди з урахуванням вже виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
4.          Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції зазначив, що на конституційному рівні законодавцем закріплено фінансове забезпечення судді в розмірі суддівської винагороди, яка визначається виключно відповідним законом про судоустрій, при цьому матеріальне забезпечення судді є невід`ємною частиною гарантій незалежності суддівської влади. Враховуючи, що законодавцем не вносилися зміни до Закону №2453 в частині розміру суддівської винагороди, у тому числі й розрахункової величини з огляду на яку здійснюється її нарахування, та зважаючи на гарантію передбачену ч.2 ст.130 Конституції України стосовно встановлення розміру винагороди судді виключно законом про судоустрій, суд дійшов висновку, що застосування відповідачем при виплаті позивачу суддівської винагороди пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VIII порушує гарантоване державою право на належне матеріальне забезпечення судді як одну із складових його незалежності. Положення ч.3 ст.133 Закону України від 07.07.2010 р. №2453-V «Про судоустрій і статус суддів» встановлюють безпосередню залежність розміру суддівської винагороди від мінімальної заробітної плати. Мінімальна заробітна плата з січня 2017 року дорівнювала 3200 гривень, а тому посадовий оклад позивача з січня 2017 року повинен був дорівнювати 32000 гривень.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5.          Не погоджуючись з таким судовим рішенням, 25.10.2017 року ТУ ДСА подало апеляційну скаргу.
6.          Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 року було відмовлено Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України у Харківській області у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2017р.
7.           26 липня 2018 року Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області знову звернулось з апеляційною скаргою в цій справі.
8.          Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2017р. у справі № 820/3124/17.
9.          Апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, зазначив, що станом на час вирішення питання про можливість відкриття провадження по апеляційній скарзі відповідача, набрала законної сили ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою заявника, а тому є підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження в цій справі відповідно до п.3 ч.1 ст.299 КАС України.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
10.          ТУ ДСА (далі - скаржник) в жовтні 2018 року звернулося до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року.
11.          В касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
12.          В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначив, що ТУ ДСА повторно скористалось правом на апеляційне оскарження, встановленим статтею 293 КАС України. При цьому, первина апеляційна скарга на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2017р. була подана 26.10.2017р., а тому строк на апеляційне оскарження не пропущений.
13.          Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2020 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
14.          Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 року було відмовлено Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України у Харківській області у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2017р.
15.          Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 року набрала законної сили та є чинною.
16.           26 липня 2018 року Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області знову звернулося з апеляційною скаргою в цій справі.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
17.          Пункт 3 частини 1 статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України: суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо: є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
18.          Частина 1 статті 300 Кодексу адміністративного судочинства України: за відсутності підстав для залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги чи відмови у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження у справі.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
19.          Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
20.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).
21.          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).
22.          Оскільки ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 року було відмовлено Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України у Харківській області у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2017р., суд апеляційної інстанції, керуючись п.3 ч.1 ст.299 КАС України, дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за повторно поданою апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області на вказану постанову.
23.          Частиною першою статті 350    КАС України    передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
24.          Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини 1 статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки судом не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.
25.          З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судового рішення відсутні.
26.          Керуючись статтями 341,    343,    349, 350,    356,    359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
п о с т а н о в и в :
27.          Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області залишити без задоволення.
28.          Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року залишити без змін.
29.          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.
Суддя-доповідач                                                                                Н.А. Данилевич
Судді                                                                                                     В.М. Бевзенко  
                                                                                                    Н.В. Шевцова