ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/7287/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого  судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                        Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року (суддя Кучма К.С., м. Дніпро) у справі № 160/7287/19
за позовом ОСОБА_1 
до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області
про визнання протиправними дій та скасування постанов,- 

встановив:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив визнати незаконними дії державного виконавця Гордєєва А.В. щодо винесення постанови ВП № 40185633 від 17.10.2013 про стягнення з нього виконавчого збору за виконавчим листом №2-4788/2010, виданого 14.12.2010 у розмірі 28 263,52 грн. та скасувати постанову; визнати незаконними дії державного виконавця Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Демчук Х.А. щодо винесення постанови ВП № 56075511 від 28.03.2018 про відкриття виконавчого провадження (за постановою №б/н, виданою 17.10.2013 Новомосковським MP ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 28 263,52 грн.) та скасувати постанову; визнати незаконними дії державного виконавця Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Демчук Х.А. щодо винесення постанови ВП № 56075541 про стягнення витрат в розмірі 120 грн. (за постановою №б/н, виданою 17.10.2013 Новомосковським МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 28263,52 грн.) та скасувати постанову; визнати незаконними дії державного виконавця Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Демчук Х.А. щодо винесення постанови ВП № 56075541 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (за постановою №б/н, виданою 17.10.2013 Новомосковським МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 28 263,52 грн.) та скасувати постанову (а.с. 6-12).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.08.2019 позовні вимоги задоволено.
Вказане рішення мотивоване безпідставністю винесення оскаржуваних постанов щодо стягнення виконавчого збору з виконання виконавчого листа № 2-4788/2010, виданого 14.12.2010 Індустріальним судом м. Дніпропетровська, оскільки фактично дії щодо виконання вказаного документа державним виконавцем Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області здійснені не були, а сума, що підлягала стягненню за виконавчим листом № 2-4788/2010, була погашена позивачем у добровільному порядку, що підтверджено довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 09.09.2017 (а.с. 59-62).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Новомосковське МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області оскаржило його в апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказав на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке полягає, зокрема, у невстановленні останнім, які саме порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» мали місце з боку скаржника, оскільки оскаржувані постанови були винесені та направлені на адресу позивача відповідно до норм вказаного Закону. Так, скаржник зазначає, що постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови від 17.10.2013 (ВП 56075511) та постанови від 28.03.2018 (ВП 56075541) були направлені на адресу позивача рекомендованими листами. Інша кореспонденція була направлена на адресу позивача простими поштовими відправленнями, що не суперечить положенням Закону України «Про виконавче провадження», а обов`язок щодо пересвідчення в отриманні боржником вказаних документів на виконавця нормами вказаного закону не покладено. Також, скаржник зазначив, що виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження». З огляду на це, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог (а.с. 108-113).
У судове засідання 22.01.2020 сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду своїх представників не направили, позивач в судове засідання особисто також не з`явився.
З огляду на це, враховуючи норми ч. 2 ст. 313 КАС України, справу розглянуто без участі представників сторін.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено та сторонами не заперечується, що постановою державного виконавця Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 10.10.2013 відкрито виконавче провадження № 40185633 з виконання виконавчого листа №2-4788/2010, виданого 14.12.2010 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська (а.с. 29).
У межах виконавчого провадження № 40185633 державним виконавцем була винесена постанова від 17.10.2013 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 28 263,52 грн. (а.с. 30).
Постановою державного виконавця Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 28.03.2018 виконавче провадження № 40185633 закінчено у зв`язку з виконанням у повному обсязі виконавчого документу, а саме - виконавчого листа №2-4788/2010, виданого 14.12.2010 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська (а.с. 32).
Згідно вказаної постанови, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій виведено в окреме виконавче провадження.
Зокрема, 28.03.2018 державним виконавцем Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №  56075511 за постановою № б/н, виданою 17.10.2013 Новомосковським МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 28263,52 грн. (а.с. 33).
Також, 28.03.2018 державним виконавцем Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №  56075541, за постановою № б/н, виданою 28.03.2018, про стягнення з ОСОБА_1 витрат у розмірі 120 грн. (а.с. 34).
04.04.2018 у межах виконавчого провадження № 56075511 державним виконавцем Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а.с. 78).
Правомірність дій державних виконавців щодо винесення вказаних постанов, а також правомірність останніх є предметом оскарження у межах цієї адміністративної справи.

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 11.08.2013, передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, у якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення суду у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених Законом.
Згідно ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 11.08.2013, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 08.10.2013 представником ПАТ  КБ  «ПриватБанк» була подана заява про примусове виконання рішення суду.
10.10.2013 держаним виконавцем Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №40185633 з виконання виконавчого листа №2-4788/2010, виданого 14.12.2010 Індустріальним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 280 485,28 грн., про стягнення з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 200,00  грн., про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 1  950,00 грн.
У п. 2 постанови боржнику надано строк до 17.10.2013 для добровільного виконання рішення.
У п. 4 вказаної постанови зазначено про направлення копії постанови сторонам виконавчого провадження та органу або посадовій особі, яка видала документ.
17.10.2013 року державним виконавцем Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області була винесена постанова про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору за виконавчим листом №2-4788/2010, виданим Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 14.12.2010, у розмірі 28 263,52 грн.
Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 11.08.2013, копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.
Згідно ст. 31 вказаного Закону, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У апеляційній скарзі скаржник зазначає про направлення позивачу оскаржуваних постанов від 28.03.2018 рекомендованими листами за вих. № 16222/18 та вих. № 16224/18, номер поштового відправлення 5120601112381. Проте, доказів цього скаржником  суду не надано.
Водночас, позивач стверджує про відсутність факту отримання жодної постанови державного виконавця про стягнення з нього виконавчого збору або пов`язаних з виконанням витрат.
Колегія суддів враховує, що згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, факт направлення у встановленому законодавством України порядку на адресу позивача виконавчих документів скаржником не доведено.
Також, у своїй апеляційній скарзі скаржник зазначає, що виконавчий документ №2-4788/2010, виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 14.12.2010, не був виконаний боржником добровільно у встановлений постановою від 10.10.2013 строк.
Разом із цим, судом першої інстанції встановлено, що вказаний виконавчий документ було виконано у добровільному порядку, що підтверджено довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» №М1NL9SFB44H6PAIH від 09.09.2017, в якій зазначено, що ОСОБА_1 станом на 29.09.2017 заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» не має.
Доказу відсутності добровільного виконання виконавчого листа №2-4788/2010, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 14.12.2010, у встановлений постановою від 10.10.2013 строк скаржником не надано.
Крім того, слід звернути увагу на існування  сталої судова практики, підтвердженої правовою позицією Верховного Суду України, яка полягала у тому, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконане, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання. Таким чином, передумовами для стягнення виконавчого збору з боржника є невиконання боржником рішення добровільно в установлений для цього строк, а також вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання рішення.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом України у постанові від 06.07.2015 р. у справі № 6-785цс15, Верховним Судом в постанові від 14.11.2018 р. у справі № 815/1632/16.
Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції та доводами апеляційної скарги не спростовано, постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.04.2018 року (ВП № 56075541) не було направлено ані на адресу проживання позивача, ані за місцем його роботи, хоча як вбачається з його трудової книжки в період з 01.01.2013 по 03.04.2017 він працював у ФОП ОСОБА_4 (а.с. 45).
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року у справі № 160/7287/19 – залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст постанови складений 27.01.2020 р.

Головуючий   суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко