ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року 
м. Київ
Справа №  911/2845/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Зуєва В. А. - головуючого, Багай Н. О., Дроботової Т. Б.,
секретар судового засідання - Савінкова Ю. Б.,
здійснивши перегляд у порядку письмового провадження касаційної скарги Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2019 (колегія суддів: Сітайло Л. Г., Зубець Л. П., Пашкіна С. А.)
та рішення Господарського суду Київської області від 18.04.2019 (суддя Лилак Т. Д.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз Збут"
до Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради
про стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст і підстави позовних вимог 
1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз Збут" (далі - ТОВ "Київоблгаз Збут" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просило стягнути  з Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради (далі - Управління) на свою користь 174690,76 грн інфляційних втрат та 218762,37 грн три проценти річних.
1.2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ТОВ "Київоблгаз Збут" надав послуги з газопостачання населенню м. Васильків Київської області, які мають право на субсидії та включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на субсидії, за період з 01.01.2018 до 01.10.2018, що підтверджується актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються житлові субсидії між позивачем та відповідачем за період із січня до вересня 2018 року. Проте відповідач не здійснив у повному обсязі відшкодування позивачу наданих послуг громадянам, які потребують надання субсидій, в результаті чого станом на 01.10.2018 утворилась заборгованість у розмірі 10230865,99 грн, яка після звернення позивача до суду оплачена відповідачем у повному обсязі.   
1.3. У відзиві на позов відповідач заперечив проти позову заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що він не порушував законодавство і своєчасно перераховував отримані кошти від департаменту фінансів Київської обласної державної адміністрації через Фінансове управління Васильківської міської ради позивачу на відшкодування витрат за надані житлово-комунальні субсидії населенню за рахунок субвенції з державного бюджету згідно з договором №09-220/10 від 29.12.2017. Також відповідач зазначає, що згідно абзацу другого пункту 4 Порядку фінансування №256 Управління отримує кошти на відшкодування позивачу витрат за надані їм житлово-комунальні субсидії населенню за рахунок субвенції з державного бюджету від Департаменту фінансів Київської обласної державної адміністрації через Фінансове управління Васильківської міської ради. Вищезазначене відповідач підтверджує листом начальника Фінансового управління Васильківської міської ради №74/2-12 від 08.02.2019. Просить вважати лист Фінансового управління Васильківської міської ради доказом того, що саме Департамент фінансів Київської обласної державної адміністрації є винним у затриманні виплати позивачу на відшкодування витрат за надані їм житлово-комунальні субсидії населенню згідно договору №09-220/10 від 29.12.2017, а не Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради. Відповідач також вважав, що ця справа не належить до юрисдикції Господарського суду Київської області. 
2. Короткий зміст судових рішень у справі
2.1. Рішенням Господарського суду Київської області від 18.04.2019 у справі №911/2845/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2019, позов задоволено повністю. Стягнуто з Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради на користь ТОВ "Київоблгаз Збут" 174690,76 грн інфляційних втрат, 218762,37 грн три проценти річних та 5 901,80 грн судового збору.
2.2. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем не в повному обсязі відшкодовано витрати, понесені внаслідок надання житлово-комунальних послуг громадянам, які потребують надання субсидій у період з 01.02.2018 до 01.10.2018, через що утворилась заборгованість за надані послуги за цей період у розмірі 10230865,99 грн. При цьому, відповідачем погашено суму основного боргу в розмірі 10230865,99 грн, після відкриття провадження по справі, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, в частині стягнення трьох процентів річних у розмірі 218762,37 грн та інфляційних втрат у розмірі 174690,76 грн, які нараховані позивачем відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору.
3. Короткий зміст вимог касаційних скарг
3.1. Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради звернулося з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 18.04.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2019 й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
3.2. На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначив, що судами першої та апеляційної інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, а саме неправильно застосовано та порушено норми: пункту 3 частини першої статті 7, пункту 3 частини першої статті 97, пункту 3 статті 102, пункту 24 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України, частини першої, другої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, преамбулу Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996 N 543/96-ВР, абзац 2 пункту 8 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, що затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету".
3.3. Заявник, зокрема, вказує, що Управління не є розпорядником бюджетних коштів і не відповідає за бюджетними зобов`язаннями держави, а тому відсутні підстави вважати Управління таким, що прострочило виконання зобов`язання саме в наведений позивачем період, що виключає наявність достатніх підстав для застосування до позивача відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.   
3.4. На думку заявника, вимоги про стягнення з управління 218 762,37 грн трьох процентів річних та 174 690,76 грн інфляційних втрат не можуть бути задоволені, оскільки вина управління перед позивачем відсутня.   
3.5. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Київоблгаз збут" просить залишити її без задоволення, а судові рішення попередніх інстанцій - без змін, наголошуючи на правомірності висновків господарських судів і безпідставності доводів, викладених у касаційній скарзі.
4. Розгляд касаційної скарги і позиція Верховного Суду
4.1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і дотримання норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Управління підлягає задоволенню з таких підстав. 
4.2. Судами попередніх інстанцій установлено, що між ТОВ "Київоблгаз збут" та Управлінням 29.12.2017 укладено договір про порядок відшкодування витрат за надані житлово-комунальні субсидії населенню за рахунок субвенцій з державного бюджету №09-220/10.
4.3. Відповідно до пункту 1.1. договору, цей договір регламентує взаємовідносини сторін щодо відшкодування коштів за наданні житлові субсидії населенню, які мають право на відповідні житлові субсидії згідно чинного законодавства, на оплату житлово-комунальних послуг громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам, які здійснюються виконавцем, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет" на відповідний рік, постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенції з державного бюджету" (зі змінами).
4.4. Сторони виконують взаємні обов`язки з метою забезпечення житлових субсидій на житлово-комунальні послуги населенню. Виконавець зобов`язується здійснювати надання житлових субсидій громадянам, які мають право на відповідні субсидії. Платник зобов`язується перераховувати виконавцю кошти для компенсації витрат по наданню житлових субсидій населенню (пункти 2.1., 2.2.1., 2.4.1. договору).
4.5. Платник до 30 числа кожного місяця подає виконавцю на паперових та електронних носіях списки уповноважених власників, яким призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Виконавець щомісячно до 03 числа поточного місяця, подає платнику на паперових носіях форму 3- Субсидія, акт звіряння розрахунків, з підписами уповноважених осіб та печаткою виконавця у чотирьох примірниках. Форма зазначених документів визначається виключно нормативними документами Міністерства соціальної політки України. Платник щомісяця на протязі 4-х робочих днів повертає форму 3 - Субсидія, акт звіряння розрахунків, виконавцю в одному примірнику з підписами уповноважених осіб та печаткою платника, в якому вказує погоджену зі своєї сторони суму відшкодувань. Платник на підставі актів звіряння розрахунків житлово-комунальних субсидій, забезпечує перерахування сум відшкодування витрат за надані житлово-комунальні субсидії населенню виконавцю (розділ 3 договору).
4.6. Сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов даного договору, відповідно до чинного законодавства України (пункт 4.1. договору).
4.7. У пункті 5.1. договору сторони погодили, що даний договір діє з 01.01.2018 по 31.12.2018.
4.8. За період з 01.01.2018 до 01.10.2018 позивачем було надано послуги з газопостачання населенню м. Васильків Київської області, які мають право на субсидії та включені до Єдиного державного реєстру осіб, які мають право на субсидії, що підтверджується актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються житлові субсидії між позивачем та відповідачем за період із січня до вересня 2018 року.
4.9. Предметом спору в цій справі є наявність права у позивача на стягнення з відповідача, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України нарахувань як особливої міри відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання.
4.10. Пунктами 1, 6 статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту тощо.
4.11.    Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України від 05.10.2000 № 2017-III "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" (далі - Закон № 2017-III).
4.12.   Статтею 19 Закону № 2017-III встановлено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
4.13.   Згідно з положеннями частин першої - третьої статті 12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.
4.14. Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за транзитне транспортування природного газу і за природний газ, що видобувається в Україні.
4.15. Наведене регулювання визначено Порядком № 20, з аналізу змісту якого вбачається, що держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.
4.16. Відповідно до пункту 6 Порядку № 20 органи Державної казначейської служби України (далі - Казначейство) на підставі платіжних доручень головних розпорядників коштів місцевих бюджетів перераховують кошти на рахунки постачальників ресурсів (товарів, послуг).
4.17. Також спільним наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688 затверджений Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію (далі - Порядок № 493, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
4.18. Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 493 цей Порядок визначає взаємовідносини між органами Казначейства, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідні департаменти фінансів), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", Державним підприємством "Енергоринок" та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку № 20.
4.19. Згідно з пунктом 1.2 розділу І Порядку № 493 розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі: актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ або вугілля, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку.
4.20. З наведеного вбачається спеціальне регулювання відносин щодо механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема на оплату природного газу.
4.21. Згідно з пунктом 2.3 Порядку № 493 відповідні департаменти фінансів узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20 числа Казначейству та відповідним головним управлінням Казначейства в областях, місті Києві (далі -головні управління Казначейства) у формі узгоджених з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними зведеними реєстрами актів звіряння, або реєстрами договорів за підписами керівників відповідних департаментів фінансів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг).
4.22. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 21 Закону України від 24.06.2004 №1875-IV "Про житло-комунальні послуги" виконавець послуг має право, зокрема, отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг і повертати їх у разі ненадання таких послуг чи пільг.
4.23.   Пунктом 9 частини першої статті 87 Бюджетного кодексу України визначено, що до видатків, які здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки, зокрема, на соціальний захист та соціальне забезпечення. При цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 97 Бюджетного кодексу України).
4.24.   Згідно з підпунктом "б" пункту 4 частини першої статті 89 та статті 102 Бюджетного кодексу України видатки на покриття витрат з оплати житлово-комунальних послуг (житлові субсидії населенню) здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з Державного бюджету України (субвенцій з Державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
4.25.   Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання житлових субсидій на оплату природного газу за рахунок субвенцій з державного бюджету визначено Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим від 04.03.2002 №256   (далі - Порядок № 256, в редакції, що діяла до 01.01.2018).
4.26.   Відповідно до пункту 3 Порядку № 256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об`єднаних територіальних громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.
4.27.   Поняття та функціонал розпорядників бюджетних коштів визначений підпунктом 47   статті 2 БК України, згідно з яким розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення витрат бюджету.
4.28.   Держава делегувала Управлінню право взяття на себе бюджетних зобов`язань та здійснення видатків на фінансування субсидій за спожитий природний газ мешканцями м. Василькова київської області.
4.29. У цьому спорі головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо відшкодування витрат на послуги з постачання природного газу, які надавалися населенню м. Василькова Київської області, якому призначено субсидії, є Управління.
4.30. З огляду на викладене вище та з урахуванням пункту 3 Порядку № 256 саме на відповідача покладено обов`язок щодо здійснення розрахунків, у тому числі і з постачальниками природного газу, за послуги, надані особам, які мають право на відповідні пільги.
4.31. Зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.
4.32.   Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з постачання природного газу окремим категоріям населення на пільговій основі, у яких відповідач як головний розпорядник відповідних коштів зобов`язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги.
4.33.   Право позивача на отримання компенсації вартості природного газу, поставленого абонентам ТОВ "Київоблгаз Збут" на пільгових умовах, виникає не з виконання норм, установлених   законом, яким визначено доходи і видатки Державного бюджету України у відповідний період, оскільки фінансові зобов`язання держави виникли не з такого   закону, а із законодавства, яким унормовано надання субсидій визначеним у цьому законодавстві особам, а також з нормативно-правових актів, якими встановлено порядок здійснення розрахунків з постачальниками житлово-комунальних послуг.
4.34.   З огляду на наведене колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що в цьому випадку головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо відшкодування витрат на послуги з постачання природного газу, які надавалися відповідним категоріям населення м. Василькова, яким призначено житлові субсидії у 2018 році, є Управління (відповідач).
4.35.   Водночас слід зазначити, що ТОВ "Київоблгаз Збут" є суб`єктом господарювання, який надає послуги з постачання газу споживачам, метою його діяльності як учасника господарських відносин є досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку відповідно до частини другої 3 Господарського кодексу України.
4.36.   Відповідно до частини шостої статті 48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов`язання щодо виплати, зокрема, субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.
4.37.   Отже, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що у відносинах щодо розрахунків з постачальниками послуг для осіб, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, головні розпорядники бюджетних коштів на фінансування соціальних програм виступають не як суб`єкти владних повноважень, а як боржники у зобов`язальних правовідносинах.
4.38. Разом з тим, приймаючи рішення у справі по суті спору, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки за умовами укладеного між сторонами договору відповідач зобов`язався при надходженні субвенцій з державного бюджету відшкодовувати витрати за надані житлово-комунальні субсидії населенню виконавцю, на підставі затверджених актів звірки. 
4.39. Колегія суддів вважає наведені висновки судів попередніх інстанцій помилковими з огляду на таке.
4.40.   За змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.
4.41. Відповідно до порядків № 20 (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин), 256, 493 механізм і строки розрахунків здійснюються так:
- не пізніше наступного дня після підписання останнім учасником розрахунків спільного протокольного рішення (з присвоєнням номера та дати) усі учасники розрахунків, які підписали спільні протокольні рішення, подають до Казначейства та органів Казначейства, у яких відкрито їх рахунки, платіжні доручення на перерахування коштів відповідно до узгодженого спільного протокольного рішення;
- органи Казначейства протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень направляють кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Казначейської служби;
- отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Казначейства, для здійснення відповідних видатків;
- головні розпорядники коштів у п`ятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг.
4.42. Таким чином, строки виконання та механізм перерахування коштів за постачання природного газу певним категоріям населення фактично регулюються безпосередньо порядками № 20, 256, 493 а момент складання та підписання актів є елементами процедурного оформлення розрахунків за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету.
4.43. З аналізу вказаних положень вбачається, що державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що по суті усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає в автоматичному перерахуванні грошових коштів зі спеціальних рахунків на рахунки позивача за визначеними нормативами.
4.44. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 922/3013/18 та від 13.11.2019 в справі № 922/3095/18.
4.45.   З огляду на вищенаведені норми позивач не довів порушення відповідачем як головним розпорядником коштів установлених саме для нього строків здійснення розрахунків з постачальником, а також не підтвердив, що грошові кошти у вигляді державної субвенції на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг, які надходили на рахунок Управління, перераховувались на рахунок постачальника з порушенням п`ятиденного строку з дня отримання від місцевого бюджету суми субвенцій для здійснення відповідних видатків.
4.46. Суди попередніх інстанцій залишили поза увагою те, що позивач не надав будь-яких доказів того, що порушені положення порядків №№ 20, 256, 493 в частині порядку та строків проведення розрахунків та не врахували, що надані позивачем до справи акти звірки за формою "3-пільга" є підставою для формування заявки на фінансування відповідно до установленого порядками № 20, 256, 493 механізму відшкодування витрат позивача.
4.47. Таким чином, матеріалами справи не підтверджується порушення відповідачем установлених саме для нього строків здійснення розрахунків з позивачем, що унеможливлює застосування до останнього наслідків неналежного виконання зобов`язань щодо організації взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України в частині своєчасного відшкодування позивачу вартості спожитого природного газу абонентами - фізичними особами м. Васильків Київської області, яким призначено субсидії, у вигляді нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат.
4.48.   Суди попередніх інстанцій наведеного не врахували, а відтак дійшли помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача трьох процентів річних та інфляційних втрат за заявлений позивачем період.
4.49. За таких обставин рішення суду першої та постанова суду апеляційної інстанцій про задоволення позову у справі є такими, що прийняті з порушенням норм матеріального права.
5. Висновки Верховного Суду
5.1.   Згідно з пунктом 3 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
5.2.   Відповідно до частини першої статті 311 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
5.3. Ураховуючи викладене, касаційну скаргу Управління слід задовольнити, оскаржувані постанову суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
6. Розподіл судових витрат
6.1 За змістом частини чотирнадцятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
6.2. З огляду на висновок колегії суддів Верховного Суду про задоволення касаційної скарги Управління, скасування рішень судів попередніх інстанцій з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у судах апеляційної та касаційної інстанцій, покладаються на позивача.
Керуючись статтями 300, 301, пунктом 3 частини першої статті 308, статтями 311,   314,   315,   317 Господарського процесуального кодексу України Верховний Суд,
ПОСТАНОВИВ:
1.   Касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради задовольнити.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 18.04.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2019 скасувати.
3. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
4.   Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз Збут" на користь Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради 20 656,03 грн (двадцять тисяч шістсот п`ятдесят шість гривень три копійки) судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у судах апеляційної та касаційної інстанцій.
5.   Видачу наказів доручити Господарському суду Київської області.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          В. А. Зуєв

Судді                                                                                                    Н. О. Багай 
                                                                                          
                                                                                                    Т. Б. Дроботова