ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" лютого 2020 р.           Справа№ 910/18384/15
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Верховця  А.А.
суддів:            Грека  Б.М. 
          Доманської  М.Л. 
 
За участю секретаря судового засідання Берегової Н.М.
та представників сторін: 
від Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області: Миколюк М.Д. - ордер про надання правової допомоги серія КС №93068 від 26.12.19. 

розглянувши матеріали апеляційної скарги Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2019 

у справі      №910/18384/15 (суддя Пасько М.В.)
за позовом Українського консорціуму "Екосорб" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Ковалко Г.І. 
до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 
про скасування рішення №65 про призначення повторних земельних торгів 

в межах справи №910/18384/15         
за заявою  Приватного акціонерного товариства "Київспецмонтаж" 
до        Українського консорціуму "Екосорб" 
про     банкрутство
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2019 заяву Українського консорціуму "Екосорб" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Ковалко Г.І. про забезпечення позову задоволено.
До набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у даній справі: 
- накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 3222485903:02:001:5623, площею 5,0852 га, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вулиця Коцюбинського, 9;
- накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 3222485900:03:004:5626, площею 6,5418 га, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вулиця Коцюбинського, 9;
- накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 3222485900:03:004:5625, площею 2,4041 га, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вулиця Коцюбинського, 9;
- заборонено проведення земельних торгів земельною ділянкою з кадастровим номером 3222485903:02:001:5623, площею 5,0852 га, розташованою за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вулиця Коцюбинського, 9;
- заборонено проведення земельних торгів земельною ділянкою з кадастровим номером 3222485900:03:004:5626, площею 6,5418 га, розташованою за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вулиця Коцюбинського, 9;
- заборонено проведення земельних торгів земельною ділянкою з кадастровим номером 3222485900:03:004:5625, площею 2,4041 га, розташованою за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вулиця Коцюбинського, 9.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Петропавлівсько-Борщагівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 28.12.2019, згідно якої просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2019 у справі №910/18384/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Українського консорціуму "Екосорб" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Ковалко Г.І. про забезпечення позову.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, а позивачем не надано доказів, які обґрунтовують підстави для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, тоді як припущення не є підставою для задоволення вказаної заяви.
Крім того скаржник стверджує, що даний спір не відноситься до господарського спору, оскільки не є приватно-правовим спором, не стосується захисту права власності чи іншого речового права позивача, а тому на даний спір поширюється юрисдикція адміністративного суду. 
Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2020 апеляційна скарга Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області у справі №910/18384/15 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Верховця А.А., суддів Доманської М.Л., Грека Б.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2019 у справі    №910/18384/15; апеляційну скаргу призначено до розгляду на 11.02.2020. 
В судовому засіданні 11.02.2020 оголошено перерву у розгляді справи №910/18384/15 до 18.02.2020 (надано ліквідатору строк для надання відзиву на апеляційну скаргу).
17.02.2020 до суду апеляційної інстанції від ліквідатора УК "Екосорб" арбітражного керуючого Ковалко Г.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого ліквідатор просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, оскаржувану ухвалу залишити без змін.
В судове засідання 18.02.2020 ліквідатор УК "Екосорб" арбітражний керуючий Ковалко Г.І. не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином про що свідчить протокол судового засідання від 11.02.2020 та наявна в матеріалах справи розписка про оголошення перерви.
Враховуючи, що явка сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась, участь в судовому засіданні є правом, а не обов'язком сторін, застосовуючи при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та беручи до уваги строк розгляду апеляційної скарги, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за відсутності ліквідатора УК "Екосорб" арбітражного керуючого Ковалко Г.І., за наявними матеріалами справи.
Представник скаржника вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2019 у справі №910/18384/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Українського консорціуму "Екосорб" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Ковалко Г.І. про забезпечення позову.
В судовому засіданні 18.02.2020, згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу (далі за текстом - ГПК) України, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 271 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши думку представника скаржника, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали норм законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд вважає, що вимоги апеляційної скарги Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області підлягають задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 23.12.2019 у справі №910/18384/15 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви ліквідатора УК "Екосорб" арбітражного керуючого Ковалко Г.І. про забезпечення позову, з огляду на наступне.
Як слідує з матеріалів справи, ліквідатор Українського консорціуму "Екосорб" арбітражний керуючий Ковалко Г.І. звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про скасування рішення №65 про призначення повторних земельних торгів.
В обґрунтування позовних вимог ліквідатор зазначає, що рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №65 «Про проведення повторних земельних торгів (аукціону) з продажу земельних ділянок комунальної власності» (земельні ділянки за кадастровими номерами 3322485903:02:001:5623, 3322485903:03:004:5625, 3322485903:03:004:5626) порушує майнові права позивача, оскільки на вказаних земельних ділянках розташоване нерухоме майно УК "Екосорб". 
Арбітражний керуючий відмічає, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2019 у справі №910/18384/15 за УК "Екосорб", як замовником будівництва, було визнано право власності на наступні об'єкти:
- громадський будинок ТП-б/н (будівельний ТП-6), загальною площею 60,9 кв.м., розташований за адресою: вул. Коцюбинського, 9-Б, с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки 3222485903:02:001:5621, площа земельної ділянки 3,000 га;
- громадський будинок ЗТП-1667, загальною площею 60,8 кв.м., розташований за адресою: вул. Коцюбинського, 7-Б, с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки 3222485903:02:001:5623, площа земельної ділянки 5,0852 га;
- громадський будинок ЗТП-1666, загальною площею 60,9 кв.м., розташований за адресою: вул. Коцюбинського, 9-Б, с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки 3222485900:03:004:5624, площа земельної ділянки 2,4695 га;
- громадський будинок ОЗТП-1670, загальною площею 104,9 кв.м., розташований за адресою: вул. Коцюбинського, 16-Б, с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки 3222485900:03:004:5626, площа земельної ділянки 6,5418 га;
- громадський будинок ЗТП-1668, загальною площею 57,6 кв.м., розташований за адресою: вул. Коцюбинського, 9-В, с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області;
- незавершене будівництво (відсоток готовності 9 (дев'ять) житлового будинку №29 по вул. Коцюбинського у с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області, розташоване на земельній ділянці кадастровий номер 3222485900:03:004:5626, площею 6,5418 га;
- незавершене будівництво (відсоток готовності 6 (шість) житлового будинку №30 по вул. Коцюбинського у с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області, розташоване на земельній ділянці кадастровий номер 3222485900:03:004:5625, площею 2,4041 га. 
За таких обставин позивач стверджує, що оскільки на земельних ділянках за кадастровими номерами 3322485903:02:001:5623, 3322485903:03:004:5625, 3322485903:03:004:5626 перебуває нерухоме майно УК "Екосорб", вказані земельні ділянки не може бути виставлено відповідачем на земельні торги, у зв'язку з чим рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №65 «Про проведення повторних земельних торгів (аукціону) з продажу земельних ділянок комунальної власності» порушує ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України.
19.12.2019 до місцевого господарського суду ліквідатором УК "Екосорб" арбітражним керуючим Ковалко Г.І. подано заяву про забезпечення позову,  згідно якої позивач просив суд накласти арешт та заборонити Петропавлівсько-Борщагівській сільській раді Києво-Святошинського району Київської області проводити земельні торги на спірні земельні ділянки.
В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що незаконність дій відповідача (які має бути досліджено у цій справі) і наявність у нього наміру позбавити позивача права користуватися землею під нерухомим майном (що належить позивачу на праві власності), свідчить про те, що останній може до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі вчинити дії з метою набуття майнових прав на земельні ділянки іншими особами в порушення положень Земельного кодексу України.
У зв'язку з наведеним позивач зазначив, що найбільш ефективними засобами захисту прав позивача та забезпечення реалізації судового рішення (в разі задоволення позову) у даній справі буде накладення арешту на земельні ділянки та прийняття судом рішення про заборону на вчинення дій щодо проведення земельних торгів відносно спірних земельних ділянок.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2019 заяву Українського консорціуму "Екосорб" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Ковалко Г.І. про забезпечення позову задоволено; вжито заходи до забезпечення позову у зазначеній справі, шляхом накладення арешту та заборони сільраді проведення земельних торгів щодо земельних ділянок за кадастровими номерами 3322485903:02:001:5623, 3322485903:03:004:5625, 3322485903:03:004:5626.
Задовольняючи заяву УК "Екосорб" про забезпечення позову, місцевий господарський суд виходив із того, що спірне майно, яке є у власності відповідача на момент пред'явлення позову може бути відчужене на користь третіх осіб, що унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення заяви про забезпечення позову з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Однак положення зазначеної норми пов'язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням необхідності такого забезпечення у контексті положень статті 73 ГПК України, яке (забезпечення) застосовується як гарантія задоволення вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, наявне у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною відповідачу вчиняти певні дії.
При цьому, зі змісту наведеної норми вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.
Піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, що належить до предмета спору (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18 та від 05.09.2019 у справі №   911/527/19).
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких його вжито. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.
Північний апеляційний господарський суд зауважує, що предметом позову у даній справі є вимоги УК "Екосорб" заявлені до сільради, зокрема, прo визнання незаконним і скасування рішення №65 про призначення повторних земельних торгів, які заявлені з підстав знаходження на земельних ділянках належного Консорціуму нерухомого майна.
Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що позивачем не надано доказів того, що існує реальна загроза порушення його права користування земельною ділянкою під нерухомим майном, оскільки не доведено, що у разі зміни власника спірних ділянок користування нерухомим майном стане неможливим.
При цьому позивачем не наведено обґрунтувань на підтвердження того, як дії відповідача по проведенню земельних торгів можуть вплинути на виконання рішення у даній справі.
Вказане свідчить про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою відсутність зв'язку між предметом спору, підставою його виникнення та імовірними діями відповідач у вказаний послідовності.
Разом з тим, зважаючи на предмет даного спору, вирішуючи питання забезпечення позову суд повинен перевірити свої дії на предмет відповідності Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Першого Протоколу до неї у розрізі дотримання прав учасників справи та незалучених до справи осіб, гарантованих статтею 6 Конвенції "Права на справедливий суд" та права на мирне володіння майном (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.03.2019 у справі №925/1528/18).
Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Отже, вжиття заходів забезпечення позову має бути співставлене з правом територіальної громади в особі відповідача на мирне володіння майном у розумінні Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод крізь призму доктрини "легітимного сподівання".
Доктрина легітимного сподівання у даній ситуації вимагає констатації того факту, що відповідач, як особа, що здійснює права власника відповідних земельних ділянок від імені українського народу (відповідної територіальної громади), має легітимне очікування від реалізації земельних ділянок не менше, аніж легітимне сподівання позивача на користування нерухомим майном, що розташоване на зазначених земельних ділянках.
За таких обставин, суд першої інстанції, вживаючи заходів забезпечення позову повинен забезпечити виконання гарантій територіальної громади сіл Петропавлівська Борщагівка та Чайки щодо невтручання у мирне володіння майном. Здійснюючи реалізацію таких гарантій, можливість забезпечення позову у даному випадку має бути піддана трискладовому тесту (Рішення ЄСПЛ від 01.06.2006 "Федоренко проти України") на визначення того чи було втручання законним у контексті національного законодавства; чи переслідувало таке втручання мету, спрямовану на задоволення інтересів суспільства та чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами фундаментальних прав окремої особи. Здійснюючи аналіз викладених позивачем обставин, суд першої інстанції мав би звернути увагу на те, що накладення арешту та заборона відповідачу, як органу місцевого самоврядування проводити земельні торги, не спрямована на забезпечення виконання судового рішення у даній справі.
З огляду на викладене, у даному випадку судом не може бути вжито будь-яких заходів забезпечення позову, які б обмежували легітимні приватні сподівання відповідача, як органу місцевого самоврядування, що здійснює повноваження власника від імені відповідної територіальної громади. Такий підхід ґрунтується на принципі верховенства права (закріпленому у статті 129 Конституції України), відповідає засадам справедливого суду (закріпленим у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) та відображає реалізацію принципу необхідності дотримання при обранні заходу забезпечення позову належного балансу інтересів всіх зацікавлених осіб, суспільства, до яких у даному випадку належить в т.ч. відповідач.
Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що вжиття визначених позивачем та пред'явлених до розгляду заходів забезпечення позову не спрямоване на забезпечення виконання судового рішення у даній справі, а спрямоване на вчинення перешкод територіальній громаді у здійсненні її конституційного права на володіння, користування та розпорядження землями комунальної власності, що свідчить про недоречність вжиття в межах даної справи таких заходів забезпечення позову як накладення арешту та заборона відповідачу, як органу місцевого самоврядування, проводити земельні торги щодо земельних ділянок, які є власністю територіальної громади.
Оскільки заявником не обґрунтовано того, що існує реальна загроза порушення його права користування землею під нерухомим майном та не доведено, що у разі зміни власника спірних ділянок користування нерухомим майном стане неможливим, а також того, що невжиття заявлених заходів до забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, зважаючи на те, що визначені позивачем та пред'явлені до розгляду заходи забезпечення позову є неспівмірними з предметом позову про скасування рішення №65 про призначення повторних земельних торгів, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Таким чином, заява ліквідатора УК "Екосорб" арбітражного керуючого Ковалко Г.І. від 19.12.2019 про забезпечення позову у справі №910/18384/15 задоволенню не підлягає.
До того ж, слід звернути увагу, що згідно п. 12 ст. 137 ГПК України (в редакції чинній станом на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб'єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно того, що даний спір не відноситься до господарського спору, а має розглядатись в порядку адміністративного судочинства, суд відмічає наступне. 
Відповідно до положень ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб'єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з'ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи.
Згідно висновку викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №922/2383/16 визначаючи юрисдикцію спору, суди мають з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин. 
Як слідує з матеріалів справи, у спірних правовідносинах Петропавлівсько-Борщагівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області здійснює функції власника земельних ділянок, який реалізовує свою волю на продаж належних їй об'єктів (земельних ділянок на яких (станом на час винесення оскаржуваної ухвали) знаходилось майно, що належало позивачу). А відтак, спірні правовідносини є приватноправовими. Отже, зважаючи на приватноправовий характер даного спору та враховуючи, що вказаний спір стосується майна боржника  який перебуває в процедурі банкрутства (станом на час звернення до суду з відповідним позовом УК «Екосорб» було визнано власником нерухомого майна, що знаходиться на спірних земельних ділянках), даний спір повинен розглядатись господарським судом в межах справи №910/18384/15 про банкрутство.
За таких обставин, суд відхиляє твердження скаржника про поширення на даний спір юрисдикції адміністративного суду, у звязку з їх помилковістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
  Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
За наведеного в постанові, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що місцевий господарський суд при постановленні ухвали від 23.12.2019 у справі №910/18384/15 допустив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. А відтак, ухвала Господарського суду міста Києва від 23.12.2019 у справі №910/18384/15 підлягає скасуванню з прийняттям  нового рішення про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.
Апеляційна скарга Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області підлягає задоволенню.
У зв'язку з задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на боржника.
Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 271, 275, 277, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2019 у справі №910/18384/15 задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2019 у справі №910/18384/15 скасувати.
3. Прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви Українського консорціуму "Екосорб" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Ковалко Г.І. про забезпечення позову відмовити.
4. Матеріали справи №910/18384/15 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Cторони мають право оскаржити постанову до Верховного суду в порядку, передбаченому ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 20.02.2020.  

Головуючий суддя                                                            А.А.  Верховець 

Судді                                                                                Б.М. Грек
                                                                                М.Л.  Доманська