Справа№ 761/36674/19                                                                                                                       Головуючий у 1 інстанції Волошин В.О.
Провадження № 33/824/751/2020                                                                                                          Головуючий у 2 інстанції Гайдай Р.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К  Р А Ї Н И
17 лютого 2020 року                                                                                    м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду Гайдай Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2019 року, якою 
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірішестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень 00 копійокз позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 384 гривні 20 копійок. 
 
ВСТАНОВИЛА:
 
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 12 вересня 2019 року о 10 годині 50 хвилин, по вул. Саратівській, буд. 59А в м. Києві керував автомобілем марки «ВАЗ 21063», д.н. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2019 року скасувати та провадження у справі про адміністративне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування своїх вимог вказав, що у процесі спілкування з працівниками поліції останніми було зазначено про те, що він має законне право відмовитись проїхати з ними до лікаря-нарколога з метою проходження огляду та пройти його самостійно пізніше. Однак, звернувшись до лікаря самостійно, у проведенні огляду апелянту було відмовлено. 
Апелянт зазначив, що відповідно до ЗУ «Про Національну поліцію» на працівника поліції покладено обов`язок саме попереджати та запобігати вчиненню адміністративних правопорушень, а не підбурювати осіб до вчинення адміністративних правопорушень, видаючи такі дії за законні права громадян, з метою їх подальшого викриття та складання протоколу про адміністративне правопорушення. На думку апелянта, поліцейські фактично видали адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП за законне право ОСОБА_1 не попередивши його про наслідки. У зв`язку з протиправними діями, апелянтом було подано скаргу на ім`я начальника УПП в м. Києві.
Заслухавши доповідь судді, Гелея О.С., котрий підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задоволити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав. 
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.
Як вбачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДРУкраїни ОСОБА_1  дотримано не було.
Так, винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 261292 від 12 вересня 2019 року, згідно якого встановлено, що 12 вересня 2019 року о 10 годині 50 хвилин, по вул. Саратівській, буд. 59А в м. Києві водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 21063», д.н. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП; 
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 12 вересня 2019 року, котрі підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння; 
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуюсь увагу та швидкість реакції від 12 вересня 2019 року;
- відеозаписом із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 з якого вбачається, відмова останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Вказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.
Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, а також зібрані у справі докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не попередили його про наслідки, у зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки з відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників поліції встановлено, що останньому були роз`яснені його права та наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП та наклав його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. Більш того, санкція вказаного закону є безальтернативною.
За таких обставин, постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2019 року, стосовно ОСОБА_1  є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,- 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення,а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2019 року, стосовно нього - без зміни. 
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

         Суддя 
Київського апеляційного суду                                                             Р.М. Гайдай