КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа  753/3175/19                                                                        Головуючий у І-й інстанції - Колесник О.М.
апеляційне провадження № 22-ц/824/1250/2020                                              Доповідач Заришняк Г.М.

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
05 лютого    2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.
розглянув у  порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Крилової Олени Леонідівни, діючої в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», на заочне рішення Дарницького  районного суду міста Києва від 06 вересня  2019 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості,-
                                                  В С Т А Н О В И В :
 
В лютому 2019 року  АТ КБ «ПриватБанк»  звернувся до суду із позовними вимогами до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначав,  що  відповідачка звернулась до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 18.10.2010р., згідно якої отримала кредит у розмірі 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань  за кредитним договором за відповідачкою утворилась заборгованість, яка станом на 25.12.2018 року становить 36 218,63 грн. й складається з 6372 грн. 38 коп.-тіла кредиту, 17257 грн.10 коп.нарахованих відсотків за користування кредитом, 10388 грн.26 коп. -пені, 500 грн. штрафу (фіксована  частина), 1700 грн.89 коп. штрафу ( процентна складова).
Заочним рішенням  Дарницького  районного суду м. Києва від  06 вересня   2019 року  позов задоволено частково.
Стягнуто  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»   заборгованість по договору № б/н від 18.10.2010 року в розмірі 6372 грн. 38 коп. та 1921 грн. 00 коп. судових витрат.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
В апеляційній скарзі Крилова О.Л., діюча в інтересах АТ КБ  «Приватбанк»,  посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм  матеріального  та процесуального права, просить  рішення  суду  в частині  незадоволених  позовних вимог щодо  стягнення  відсотків, пені, штрафів скасувати  та ухвалити  нове рішення  про задоволення позову в цій частині.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2019 р. дану справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення  суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню  з таких підстав.
  Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення  процентів, неустойки, пені та штрафів, суд першої інстанції виходив з  їх недоведеності та необґрунтованості.
Колегія суддів  погоджується  з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК Українидоговори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.
 Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Істотними умовами договору відповідно до ч. 1  статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного  виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Відповідно до  частин 1 та 2  статті 207 ЦК України  правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно  ч.1 ст.  1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом  ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України  визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Як вбачається з матеріалів справи, 18 жовтня  2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою ОСОБА_1  укладено кредитний договір б/н, який складається з анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Умов і Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів банку.  При підписанні Анкети-заяви остання погодилась  з тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.
Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та Правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між Банком та нею  Договір приєднання у розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України.
При цьому зазначалось, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку, і вона зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.
З анкети-заяви,  підписаної ОСОБА_1 18 жовтня 2010 року  вбачається, що відповідачка просила видати їй зарплатну картку. Окрім того, ОСОБА_1 підписано довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду за іншим кредитним договором (а.с. 10)
Разом з тим, в Анкеті-заяві відсутнє прохання відповідачки про видачу їй  платіжної картки «Кредитка Універсальна», не зазначено у якому розмірі було встановлено кредитний ліміт на карті, не вказаний номер картки, яку отримувала відповідачка, не зазначена процентна ставка, також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання  й не міститься строк повернення кредиту.  
 Зі змісту Анкети-заяви слідує, що ОСОБА_1 отримала зарплатну картку.
Також з вказаної Анкети-заяви слідує, що  вона підписана   позичальником  18  жовтня 2010 року, 27 січня 2011 року  підписана працівником Банку, довідка  про умови  кредитування з використанням  платіжної квартки «Кредитка універсальна» 30 днів  льотного періоду підписана відповідачкою  27 січня 2011 року за іншим кредитним договором (а.с.9 зв.,10). 
Звертаючись з даним позовом Банк, просив, крім тіла кредиту в сумі  6372 грн. 38 коп. (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути з відповідачки заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 17257 грн.10 коп., а також 10388 грн.26 коп.-пені, 500 грн. штрафу (фіксована  частина), 1700 грн.89 коп. штрафу ( процентна складова), обґрунтовуючи вказані вимоги Витягом з Тарифів та Витягом із Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.  
Разом з тим, впостанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17) зазначається, що в такому випадку неможливо застосовувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір,  умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком при зверненні до суду з позовом Умови та Правила надання банківських послуг разом із Заявою не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Відповідно до  ст. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Основними засадами цивільних відносин в ст. 3 ЦК України закріплені, зокрема, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.
За таких обставин, правові підстави для стягнення з відповідача на користь банку відсотків за користування кредитними коштами та штрафів, які не визначені в підписаній відповідачем Заяві, відсутні.
Встановлено, що під цими документами, які зазначені в Анкеті-заяві, тобто, в «Умовах та Правилах надання банківських послуг у «ПриватБанку», «Тарифах банку», «Пам`яткою клієнта банку», які визначають такі істотні умови договору, як розмір відсотків, штрафи, пеню, комісійні платежі, термін дії договору, а також строки платежів по кредиту (тіла кредита та відсотків) - позичальник не підписувалася.
Частинами 1 та 2 ст. 76  ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 Ці дані встановлюються такими засобами -  письмовими, речовими і електронними доказами.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень(ст.77).
Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Банком не наведено інших доказів існування погоджених сторонами будь-яких істотних умов договору, крім тих, що зазначені лише у вище зазначених документах, і з якими, як вважав Банк, позичальник був ознайомлений.
Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Разом з тим,  матеріали справи не містять належних та достовірних доказів того, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку», розуміла відповідачка, підписуючи заяву-Анкету про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг у «Приватбанку», а також те, що указані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки та щодо їх розмірів і порядку нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту ПАТ КБ «ПриватБанк»не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України   від 11.03.2015 року (провадження №6-16-ц15) і не спростовано позивачем при розгляді даної справи.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність в Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватись як стандартна типова форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують указаних обставин, а тому посилання в апеляційній скарзі на те, що  відповідачем сплачувались кошти за користування кредитом, в зв`язку з чим Банк вважає, що  процентна ставка  була узгоджена сторонами,  не заслуговують на увагу.
 Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 82 ЦПК України).
Надані позивачем «Умови та Правила надання банківських послуг у «Приватбанку», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачем  запропонованих йому  умов та приєднання як другої сторони до запропонованого тексту договору.
Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки та штрафів  за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Враховуючи наведене,  колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у  задоволенні позовних вимог щодо стягнення  з відповідача  на користь  Банку  заборгованості по відсоткам  за користування  кредитом, нарахованою пенею та штрафами.
Суд повно та всебічно з`ясував ообставни справи, зібраним доказам дав належну правову оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку  про  відмову в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за процентами, пенею та штрафами.
Рішення суду в цій частині відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права  й не може бути скасовано з підстав, наведених в апеляційній скарзі.
Доводи апеляційної скарги про те, що  відсоткова ставка, розмір та умови нарахування пені, штрафів були визначені також  й   довідкою про умови кредитування, яка була підписана  позичальником, а тому у суду не було підстав для відмови в позові в частині стягнення пені, відсотків та штрафів, не можуть бути підставою для скасування рішення  суду в оскаржуваній частині, з огляду на наступне.
Підпис на Довідці про умови кредитування без зазначення прізвища особи, яка цей підпис поставила, не дає підстав вважати, що довідку підписано саме відповідачкою ОСОБА_1 .Крім того,  у довідці про умови кредитування зазначено про те, що кредитка  «Універсальна» 30днів пільгового періоду видана  по договору SAMD 55000039746074, проте інформація щодо такого номеру договору в анкеті-заяві відсутня.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують  й не впливають на правильність постановленого рішення.
В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.
Керуючись   ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний  суд, -
 
П О С Т А Н О В  И В :
 
Апеляційну скаргу   Крилової Олени Леонідівни, діючої в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», залишити без задоволення.
Заочне рішення Дарницького  районного суду міста Києва від 06 вересня  2019 року - залишити без зміни.
Постанова набирає  законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку  оскарженню не підлягає.
    
Головуючий: 
  Судді: