ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/10429/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Смолій І.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  19 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
          Головуючого судді:                                                          Чаку Є.В., 
          суддів:                                                                      Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.
          за участю секретаря                                                           Муханькової Т.В.          
                                                  
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: ОСОБА_2  про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, 

                                                  В С Т А Н О В И В :
           ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач), третя особа: ОСОБА_2  про визнання протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язання останнього виконати норми ч.1 ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та подати до суду позов до ОСОБА_2 про знесення самочинно збудованого об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 (квартири № 1,2,3 ) та компенсацію витрат пов`язаних таким знесенням.
          Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року позов задоволено.
          Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. 
          У відзиві на апеляційну скаргу позивачка зазначила, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно, всебічно та об`єктивно  з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому рішення є законним та обґрунтованим.
          Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно змінити, з наступних підстав.
          Як убачається з матеріалів справи, позивачка є співвласницею квартири №6, яка розташована на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 .
          Позивачка зазначила, що на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 у квартирах №1 , №2 , № 3 , власником яких є ОСОБА_2 , безперервно проводяться незаконні самочинні будівельні роботи з реконструкції жилих приміщень вказаних квартир у нежилі, в тому числі на рівні першого поверху, біля квартир №2 , №3 , незаконно побудована прибудова до будинку (тераса).
          Згоди на вказане будівництво в квартирах №1 , № 2, №3 та їх переведення з житлового фонду в нежитловий, а також на будівництво прибудови до будинку (тераси), співвласники на праві спільної сумісної власності спільного майна вищевказаного багатоквартирного будинку № 6 не надавали.
          Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 03.03.2014 року №761/33173/13-а, яка залишена Київським апеляційним адміністративним судом та Вищим адміністративним судом України без змін, визнано незаконним та скасовано Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 07.12.2011 року №2323 «Про переведення житлових приміщень квартир № 1, №2 та №3 в жилому будинку АДРЕСА_1 у нежилі». 
          Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 17.02.2016 року у справі №826/23554/15, яка залишена в силі Київським апеляційним адміністративним судом, скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві 15.05.2013 року за №КВ 082131350674 та скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві 20.02.2014 року за №КВ 142140510128.
          На даний час у провадженні Солом`янського районного суду м.Києва перебуває цивільна справа №760/18038/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, а саме: зобов`язати ОСОБА_2 привести за власний рахунок та власними засобами приміщення квартир №1, №2, №3 в будинку АДРЕСА_1 у попередній житловий стан; зобов`язати ОСОБА_2 привести за власний рахунок та власними засобами підвальні приміщення під квартирами №1, №2 , №3 в будинку АДРЕСА_1 у попередній стан; зобов`язати ОСОБА_2 привести за власний рахунок та власними засобами прибудову до будинку невідомого призначення на рівні першого поверху біля квартир №2 , №3 в багатоповерховому будинку АДРЕСА_1 (терасу) до попереднього стану, шляхом демонтажу (знесення) даної прибудови до будинку невідомого призначення (тераси) та відновлення всіх зовнішньо-капітальних стін будинку.
          Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва  від 14.03.2018 року призначено у справі додаткову судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої за матеріалами зазначеної цивільної справи доручено судовим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, що знаходиться за адресою: 03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6.
          У матеріалах справи наявний висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Командирова О.В. №5729/16-43 від 20.09.2016 року, в якому зазначено, що за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи встановлено: нежитлові приміщення, заклад громадського харчування (в літ. «А») по АДРЕСА_1  є незаконно реконструйовані третьою особою ОСОБА_2 жилі квартири № № 1, 2, 3 по АДРЕСА_1 . 
          Згідно листів керівника департаменту загальноправової роботи Дирекції правового забезпечення ПАТ «Київенерго» від 06.03.2017 року №91/52/89 та першого заступника голови Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 11.04.2017 року №108-5803,  а також рахунку-повідомлення, адресованого власнику квартири №1 в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , житлові квартири мають статус житлових, а не не житлових. 
          Також, ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04.10.2017 року №760/18038/15-ц заборонено ОСОБА_2 вчиняти будівельні роботи, пов`язані з реконструкцією і переплануванням у квартирах №1 , №2 , № 3 в будинку АДРЕСА_1 .
          Позивачка також зазначила, що в провадженні слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві перебуває кримінальне провадження №12017100090014652 від 16.12.2017 року з досудового розслідування за ч.1 ст.382 КК України щодо невиконання рішення суду про припинення будівельних робіт на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 . Києві та кримінальне провадження №12017100090015273 від 31.12.2017 року з досудового розслідування за  ч.1 ст.382 КК України щодо невиконання рішення суду від 04.10.2017 року про заборону третій особі ОСОБА_2 вчиняти будівельні роботи, пов`язані з реконструкцією і переплануванням, у квартирах №1 , №2 , №3 будинку АДРЕСА_1 . 
          Також, у провадженні слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві перебувають матеріали ще одного досудового розслідування № 42013110090000176 від 18.06.2013 року за фактом вчинення злочину, передбаченого ст.356 КК України, розпочатого прокуратурою Солом`янського району міста Києва на підставі звернення народного депутата України ОСОБА_3 щодо несанкціонованого проведення будівельних робіт, внаслідок яких можливе порушення цілісності будинку АДРЕСА_1 , яке також на даний час триває, що підтверджується довідкою прокурора Солом`янського району м. Києва Шулякової В. від 18.06.2013 року.
           15.02.2019 року позивачем подано на адресу відповідча заяву від 14.02.2019 року з проханням виконати вимоги ч.1 ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та подати позов до суду до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_11 ) про знесення самочинно збудованого об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 (квартири №1 , №2, №3) та компенсацію витрат пов`язаних з таким знесенням, у зв`язку із очевидним добровільним невиконанням ОСОБА_2 в установлений строк вимог, встановлених органом державного архітектурно- будівельного контролю у приписі від 12.06.2018 року.
           15.03.2019 року Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом № 073-073/Г-137-417 повідомив позивача про те, що передумовою звернення органу державного архітектурно- будівельного контролю до суду з позовом про знесення самочинного будівництва є видання таким органом припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.          
          Позивачка, вважаючи, що відповідачем вчинено протиправну бездіяльність, звернулася до суду з позовом.
          Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що у відповідача було достатньо правових підстав для подання позову до суду до третьої особи ОСОБА_2 про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням, оскільки ОСОБА_2 в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені органом державного архітектурно-будівельного контролю у приписі.
          Колегія суддів вважає вказані висновки суду першої інстанції правильними з огляду на наступне.          
          Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Відповідно до положень статті 41 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI) державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
          Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
          Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
          Частинами 2, 3 ст. 41 Закону № 3038-VI, орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про адміністративні правопорушення та справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Посадові особи органів державного архітектурно- будівельного контролю під час перевірки мають право: 1) безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню; 2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; 9) забороняти за вмотивованим письмовим рішенням експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію; 10) здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням фото-, аудіо- та відеотехніки.
          Аналогічні повноваження органів державного архітектурно-будівельного контролю зазначені й у пункті 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, відповідно до якого посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом; видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельним нормам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.
          Згідно з частиною першою статті 34 Закону № 3038-VI замовник має право виконувати будівельні роботи після, зокрема, подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
          Відповідно до статті 38 Закону № 3038-VI у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.
          У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
          За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.
          У разі неможливості виконання рішення суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством.
          Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливо лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо притягнення винної особи до відповідальності.
          В даному випадку матеріалами справи підтверджується факт експлуатації ОСОБА_2 об`єкта будівництва у якості перукарні, після проведення будівельних робіт із реконструкції, який не прийнятий в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.
          Вказані обставини були встановлені посадовими особами Департаменту  під час проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт від 12.06.2018 року.
          Так, враховуючи виявлені порушення відповідачем було видано ОСОБА_2 припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 12.06.2018 року, яким встановлено строк виконання до 12.09.2018 року.
           02.10.2018 року відповідачем було видано направлення головному державному інспектору інспекційного відділу №2 Управління контролю за будівництвом Мосур С.М для проведення здійснення перевірки реконструкції квартир 1,2,3 за адресою: АДРЕСА_1 .
          Апелянт зазначив, що під час виїзду посадової особи Департаменту  доступу до зазначених квартир не було, відповідальні особи були відсутні.
          Колегія суддів зазначає, що вказані апелянтом обставини щодо відсутності доступу до зазначених квартир та відсутність відповідальних осіб не підтверджена жодними доказами, зокрема апелянтом не надано до суду відповідного Акту щодо не допуску посадових осіб до перевірки.
          Також апелянт зазначив та у матеріалах справи наявні листи від 12.10.2018 року №073-9789 та  02.01.2019 року №073-17,  які начебто були направлені  на адресу ОСОБА_2  щодо необхідності прибуття до Департаменту з необхідними для проведення перевірки документами  (т.2 а.с. 197,200).
          Проте, колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази направлення вказаних листів та докази отримання ОСОБА_2 останніх.
          Також, Департаментом було направлено на адресу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві  листи від 29.10.2018 року №073-10320 та від 16.07.2019 року №073-432 щодо взаємодії у проведенні перевірки (т.2 а.с. 198-199,201-202).
          Докази направлення або отримання вказаних листів Солом`янським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві також відсутні у матеріалах справи.
          На підставі наведеного апелянт вважає, що ним вжито всіх необхідних заходів щодо проведення перевірки виконання ОСОБА_2  припису від 12.06.2018 року. 
          Колегія суддів вважає вказані доводи апелянта необґрунтованими, оскільки апелянтом не було надано до суду переконливих доказів того, що ним дійсно було здійснено перевірку виконання припису, а у разі не допуску до перевірки, складено відповідний Акт та застосовано до ОСОБА_2 штрафні санкції тощо.
          З моменту видання припису та по час подання позивачкою даного адміністративного  позову до суду, минуло більш ніж один рік, жодних доказів того, що ОСОБА_2 було виконано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 12.06.2018 року у матеріалах справи відсутні, як відсутні і у відповідача. 
           Колегія суддів зазначає, що у постанові  від 09.12.2019 року у справі № 826/22842/15 Верховний Суд зазначив, що законом визначено обов`язок суб`єкта владних повноважень видати особі, що здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності з визначенням строку для добровільного виконання припису. Наступним обов`язком суб`єкта владних повноважень, який необхідно виконувати у разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, є подання позову до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. Пред`явленню такого позову передують такі дії: виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; визначення такого об`єкту як такого, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою; внесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; встановлення факту невиконання припису протягом встановленого строку.
          За результатами розгляду справи ВС/КАС сформував правовий висновок наступного змісту, - реалізуючи повноваження належно, добросовісно та з метою, для якої вони надані, орган державного архітектурно-будівельного контролю у разі настання умов, передбачених законом має обов`язок звернутися до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. Звернення до суду з позовом в цьому випадку є способом здійснення владних повноважень, а не способом захисту суб`єктивних прав органу державного архітектурно-будівельного контролю.
          Таким чином повноваження цього органу щодо пред`явлення позову про знесення самочинно збудованого об`єкта не є дикредиціними. У разі ж невиконання органом державного архітектурно-будівельного контролю його повноваження, передбаченого законом, особа, яка вважає, що така бездіяльність порушує її права або законні інтереси, має право звернутися з відповідним позовом до суду.
          Враховуючи те, що відповідачем протиправно не будо вчинено дій передбачених ст. 38 Закону № 3038-VI, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання відповідача виконати норми ч.1 ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та подати до суду  відповідний позов.
          Водночас, колегія суддів вважає, що визначений у резолютивній частині рішення  предмет позову, з яким орган державного архітектурно-будівельного контролю повинен звернутись до суду, а саме про знесення самочинно збудованого об`єкта, не може бути застосований в такий спосіб в даних правовідносинах, оскільки житлові квартири 1,2,3 за адресою: АДРЕСА_1 , не підлягають знесенню.
          Враховуючи наведене колегія суддів вважає за необхідне змінити резолютивну частину рішення суду першої інстанції, шляхом викладення абзацу другого у наступній редакції: «Визнати  бездіяльність Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) протиправною та зобов`язати Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчинити певні дії, а саме виконати вимоги норм ч.1 ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»  та подати позов до суду до ОСОБА_2 про знесення самочинно спорудженої прибудови до житлового будинку та приведення переобладнаних квартир № 1,2,3 за адресою: АДРЕСА_1 у первісний житловий стан та компенсування витрат пов`язаних з таким знесенням».
          Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у відзиві на позовну заяву та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.
          Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Згідно  п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
          Відповідно до  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
          Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 322 КАС України, суд   

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)- залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року змінити, шляхом викладення абзацу другого резолютивної частини рішення у наступній редакції: «Визнати бездіяльність Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) протиправною та зобов`язати Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчинити певні дії, а саме виконати вимоги норм ч.1 ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»  та подати позов до суду до ОСОБА_2 про знесення самочинно спорудженої прибудови до житлового будинку та приведення переобладнаних квартир № 1,2,3 за адресою: АДРЕСА_1 у первісний житловий стан та компенсувати витрати пов`язані з таким знесенням».
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.
Повний текст постанови виготовлено 19.02.2020 року.

Головуючий суддя:                                                                          Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                          В.В.Файдюк

                                                                                                            Є.І.Мєзєнцев