ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2020 р. 	Справа № 520/13529/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бенедик А.П.,
Суддів: Гуцала М.І. ,  Донець Л.О. ,
за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Сліденко А.В.) від 16.12.2019 року (повний текст ухвали складено 16.12.2019 року) по справі №520/13529/19
за позовом            ОСОБА_1 
до           Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про 1) визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиконання остаточного рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року по справі 520/4330/19; 2) визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у нездійсненні жодного заходу для виконання щодо ОСОБА_1 остаточного рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року по справі № 520/4330/19;             3) стягнення в натурі з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області грошової суми у розмірі 2562, 98 грн. 4) стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у якості відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 1000, 00 грн.; 5) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходу із розміру 2562,98 за період з липня 2018 року по день набрання чинності судовим рішенням,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду із адміністративним позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиконання остаточного рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року по справі №520/4330/19; 
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у нездійсненні жодного заходу для виконання щодо               ОСОБА_1 остаточного рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року по справі №520/4330/19; 
- стягнути в натурі з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області грошову суму у розмірі 2562,98 грн.;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у якості відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 1000,00грн.; 
- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходу із розміру 2562,98 грн. за період з липня 2018 року по день набрання чинності судовим рішенням.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за вимогами про: 1) визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиконання остаточного рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року по справі №520/4330/19; 2) визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у нездійсненні жодного заходу для виконання щодо ОСОБА_1 остаточного рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року по справі №520/4330/19; 3) стягнення в натурі з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області грошової суми у розмірі 2.562,98грн.; 4) стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у якості відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 1.000,00грн.
Не погодившись із вказаною ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 року та повернути справу до суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на прийняття оскаржуваної ухвали з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 19-20).
Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що ініційований заявником спір склався з приводу неодержання у власність 2562,98грн. коштів за пенсією на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2019р. по справі №520/4330/19. А відтак, оскільки спір за основною вимогою - виплата 2.562,98 грн. коштів за пенсією  вже вирішений по суті у межах справи №520/4330/19, а тому не підлягає повторному розгляду. 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.
Приписами статті 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Положеннями ст. 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.
Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).
Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.
Саме з метою належного захисту прав щодо виконання судових  рішень законодавцем нормативно врегулювано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
Особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (ч. 1 ст.383 КАС України).
Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. 
Колегія суддів погоджується із загальним висновком суду першої інстанції, що у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, особа має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Разом з тим, як вбачається з адміністративного позову, позивачем разом з вимогами про визнання протиправною бездіяльності були заявлені вимоги про стягнення з відповідача грошової суми у розмірі 2562,98 грн., а також 1000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.
Стаття 56 Конституції України визначає право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до частини 5 статті 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Зі змісту наведених норм вбачається, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди виключно за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
При цьому, положеннями статті 383 КАС України не передбачено можливості звернення особи із вимогами про відшкодування шкоди.
Колегія суддів зауважує, що згідно ч. 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
На підставі вищевикладеного, постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції не з`ясував характеру спірних правовідносин, а саме не визначив, чи порушені діями або бездіяльністю відповідача права, свободи або інтереси позивача, що мало наслідком звернення із вимогами про відшкодування шкоди, а тому висновки суду першої інстанції є передчасними.
Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 312 КАС України).
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання (ст. 320 КАС України).
З урахуванням встановлених обставин у справі, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення, про передачу справи на розгляд до суду першої інстанції. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 року по справі №520/13529/19 скасувати.
Прийняти нове судове рішення, яким справу за позовом ОСОБА_1 передати на розгляд до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 	(підпис)	Бенедик А.П.	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Гуцал М.І.    Донець Л.О.  	
Повний текст постанови виготовлений  11.02.2020 року.